ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 648/143/18 Головуючий у І інстанції Кусік І.В.
Номер провадження 22-ц/819/1379/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Радченка С.В.,

розглянувши у місті Херсоні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Білозерського районного суду Херсонської області, ухваленого27 квітня 2020 року під головуванням судді Кусік І.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в вимогою стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 05 липня 2010 року станом на 30 листопада 2017 року у розмірі 62532,48 гривні, яка складається з 4726,23 гривні заборгованості за кредитом, 50802,58 гривні заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 3549,74 гривні заборгованості по сплаті пені та комісії, 500 гривень штрафу у фіксованій частині та 2953,93 гривні штрафу у процентній складовій, також поставлено питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору 1762 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі договору від 05 липня 2010 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 гривень під 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодилася з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті порушення умов договору виникла заявлена до стягнення заборгованість.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від27 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 липня 2010 року у розмірі 4726,23 гривні, у відшкодування судового збору 133,03 гривні, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність, необґрунтованість рішення суду та помилкове застосування правової позиції у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 поставлено питання про скасування рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині з підстав, зазначених у ньому.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачки відсотків по кредиту, чим порушив норми цивільного права та невірно їх застосував, встановивши, що банк надав відповідачці кредит, а остання його не повернула, суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, розмір яких складає 2,5% на місяць, про що зазначено у підписаній відповідачкою 05 липня 2010 року довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, на яку суд уваги не звернув, його висновки про відсутність погодження умов кредитування є безпідставними, користування кредитними коштами за допомогою платіжної картки підтверджується випискою по рахунку про рух коштів та довідкою про видані картки, позовні вимоги банку щодо стягнення відсотків підлягають задоволенню, такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц та від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17, крім того суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні пені за невчасне погашення заборгованості та штрафу у розмірі 500 гривень +5%, про що зазначено у підписаній відповідачкою довідці від 05 липня 2010 року.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Тільненко В.В. від імені ОСОБА_1 вважав її такою, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За результатами розгляду даної справи суд першої інстанції ухвалив рішення про часткове задоволення позову лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відмовив у задоволенні решти позовних вимог з посиланням на правову позицію у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, з чим колегія суддів у повній мірі погодитися не може, оскільки обставини у даній справі та у справі, яка перебувала на розгляді вищої судової інстанції, не є тотожними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, Умови та правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на вказаному сайті, на підставі кредитного договору відповідачці було видано кредитну картку № НОМЕР_1 від 10 червня 2010 року терміном дії до червня місяця 2014 року, та № НОМЕР_2 від 22 травня 2014 року терміном дії до квітня місяця 2018 року, крім заяви 05 липня 2010 року відповідачкою була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN7534, яка містить всі істотні умови договору, у відповідності до неї за отриманою відповідачкою кредитною карткою кожну використану нею суму кредитних коштів вона повинна була повертати до 25 числа наступного за місяцем використання місяця зі сплатою 2,5 % від суми користування на місяць (30 % на рік), обов`язковий щомісячний платіж встановлено 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - базова процентна ставка за договором та 1% від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, штраф при порушенні строків платежу по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 30 днів, складає 500 гривень + 5% суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії, приведені обставини стороною відповідачки не заперечуються, за розрахунком позивача заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 30 листопада 2011 року становить вказану у позові суму з відповідними складовими.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані вказаними документами, ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачці грошові кошти (кредит), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти, проте не виконала такого обов`язку.

За положеннями ст. ст. 207, 626, 628, 638 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розмір відсотків за користування кредитом передбачений вище зазначеною заявою відповідачки, до стягнення позивачем заявлена заборгованість по їх сплаті у сумі 50802,58 гривні, яка стороною відповідача спростована не була, у відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 проценти на суму кредиту можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування.

Відповідно до розрахунку позивача та виписки по рахунку відповідачка певний час користувалася кредитними коштами, частіше знімала кошти, ніж вносила їх на погашення заборгованості з порушенням визначеного умовами договору строку, останній раз реально скористалася кредитними коштами у сумі 50 гривень 10 вересня 2013 року, що на той час склало загальну заборгованість за кредитом у сумі 3751,52 гривні, обов`язок по поверненню цієї суми у розмірі не менше 7 %, що становить 262,60 гривні, у неї виник 25 жовтня 2013 року, відповідачка такий обов`язок виконала своєчасно та сплатила 300 гривень 23 жовтня 2013 року, потім 300 гривень 25 листопада 2013 року, 520 гривень 03 січня 2014 року, 250 гривень 26 лютого 2014 року, 220 гривень 24 березня 2014 року, 140 гривень 25 квітня 2014 року, всього 1730 гривень при обов`язку сплати 1838,2 гривні, станом на 25 квітня 2014 року недоплатила обов`язковий платіж у розмірі 108,2 гривні, прострочка по поверненню 7% щомісячного платежу від суми заборгованості у відповідачки виникла з 25 квітня 2014 року, заборгованість на вказану дату складала 2644,85 гривні, процентна ставка з 2,5% до 2,9% збільшилася з 01 вересня 2014 року, з 2,9% до 3,6% з 01 квітня 2015 року, відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, які позивачем зазначені як підстава для задоволення позову, у випадку наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту у повному обсязі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості, таким днем, який фактично є днем закінчення строку кредитування, у даному випадку є 22 листопада 2014 року, у відповідності до розрахунку позивача заборгованість відповідачки станом на 26 листопада 2014 року складала 3600,50 гривні заборгованості за тілом кредиту, 173,82 гривні заборгованості за процентами, вказані суми слід визнати такими, що підлягали поверненню відповідачкою позивачу в межах строку кредитування, разом з тим за межами вказаного строку у відповідності до розрахунку відповідачкою було сплачено 213,7 гривні, які у повному розмірі перекривають заборгованість по сплаті відсотків та зменшують доведену заборгованість за кредитом з 3600,5 гривні до 3560,62 гривні, які і підлягають стягненню за доведеними у суді вимогами позову.

Ст. 611 ЦК України та умовами договору між сторонами передбачено відповідальність позичальника за порушення зобов`язання у вигляді сплати штрафу та пені, проте позивачем на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України не було надано до суду обґрунтованого та відповідного умовам договору розрахунку належної до стягнення неустойки з врахуванням фактичного строку кредитування, підстави для задоволення даної позовної вимоги відсутні.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення у справі в частині розміру стягнення та відшкодування витрат по сплаті судового збору змінити, в решті залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від27 квітня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 05 липня 2010 року змінити, суму 4726,23 гривні зменшити до 3560,62 гривні, суму відшкодування судового збору 133,03 гривні зменшити до 100,25 гривні, в решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ С.В. Радченко