Справа № 605/384/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" листопада 2020 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лежигубської О.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Крім того, додала, що її дочка ОСОБА_3 на даний час навчається у 5-му класі Мужилівської загальноосвітньої школи, у зв`язку з цим їй окрім харчування, необхідно купляти одяг, взуття, засоби гігієни, шкільне приладдя і т.і. Все це потребує значних коштів, яких їй не вистарчає. Вона працює у відділенні Укрпошти в с. Мужилів - листоношею та отримує від 2000 до 2500 гривень на місяць заробітної плати, утримує свою дитину, при цьому немає можливості поїхати на заробітки. Розмір аліментів, який стягується із відповідача є недостатнім для утримання дитини. З коштами на утримання дитини їй інколи допомагає бабця. Вважає, що на підставі наявних у справі доказів суд може постановити заочне рішення.

Відповідач в судове засідання без поважних причин не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. Відповідачем відзиву на позов не подано.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступних підстав.

У відповідності із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Судом встановлено, що рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2014 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано.

Від даного шлюбу у них народилась одна дитина, а саме: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 серпня 2010 року та довідкою виданою виконкомом Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№391 від 10 липня 2020 року, а також підтверджено позивачем в судовому засіданні та не заперечено відповідачем.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто із відповідача на користь позивача, аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 28 травня 2013 року і до досягнення нею повноліття.

Станом на день ухвалення вищезазначеного рішення суду, дочка сторін ще не була ученицею загальноосвітньої школи.

Той факт, що дитина сторін - ОСОБА_3 на даний час навчається у 5-му класі Мужилівської загальноосвітньої школи, підтверджено в судовому засіданні позивачкою. У зв`язку з цим є необхідність у витратах у більшому розмірі на її утримання, а саме: на харчування у школі, придбання одягу, взуття та шкільного інвентаря, що є загальновідомим фактом, а тому ті обставини не потребують доказування (ч.3 ст.82 ЦПК України).

Крім того, це не заперечувалось відповідачем.

Із довідки виданої Городенківським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за вих.№5482 від 08 травня 2020 року видно, що із відповідача на користь позивача на утримання їх дитини стягуються аліменти в розмірі 400 гривень щомісяця, при цьому за період з 01 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року позивач отримала 2400 гривень аліментів.

Посилання позивача на те, що збільшився мінімально встановлений законодавством розмір аліментів на утримання дитини, як на підставу звернення із даним позовом, суд вважає безпідставним і таким, шо не ґрунтується на вимогах закону, з наступних підстав.

Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. І в даному випадку, навіть якщо у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Нове судове рішення у даному випадку - не потрібно.

Фактично, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності відповідним законом, та винесення відповідної постанови держвиконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів.

Слід також зазначити, що відмова державного виконавця в проведенні перерахунку розміру аліментів, може бути оскаржена до суду, в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Отже, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду (справа №459/2181/17).

Виходячи із наведеного вище, суд констатує, що стягнення Городенківським районним відділом ДВС аліментів із відповідача на користь позивача на утримання їх дочки в раніше визначеній рішенням суду сумі, не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Встановлено, що відповідач є молодим, здоровим, а тому зобов`язаний утримувати свою дитину.

Доказів незадовільного стану здоров`я відповідача та матеріального становища, останнім суду не подано.

В судовому засіданні позивач стверджує, що матеріальне становище відповідача покращилось, так як останній постійно працює, при цьому офіційно чи ні їй не відомо та проживає в м. Львові. Вказані обставини їй відомі зі слів їхньої дочки, яка була у батька в гостях та постійно спілкується з останнім.

Відповідачем суду не подано жодних доказів про неможливість працевлаштуватись на постійній основі, чи про його непрацездатність за станом здоров`я.

Відповідач є молодий, здоровий, працює, має доходи, а тому зобов`язаний утримувати свою дитину. Відсутність у нього постійної роботи не є підставою для відмови у задоволенні позову, так як судом не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_2 має об`єктивні перешкоди для працевлаштування на постійній основі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, матеріальне становище дитини, її стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дитини, її вік, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приймаючи до уваги те, що розмір стягуваних аліментів у розмірі 400 грн. щомісячно на дитину, ставить позивача у скрутне матеріальне становище, а також й те, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка нею опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на її утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, дійшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про збільшення стягнення розміру аліментів із відповідача, а саме: з 400 грн. до 2000 грн. слід задовольнити, оскільки вважає, що розмір аліментів на дитину у вказаній сумі щомісяця, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану, або в інших випадках передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265, 280-284, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 185, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти у збільшеному розмірі на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення нею повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , судовий збір в доход держави в сумі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду, або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий: Р. О. Горуц