справа № 462/2899/19
УХВАЛА

24 лютого 2020 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Колошкіна П.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа за вказаними позовами.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи по суті 27.01.2020 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 адвокат Гордон І.М. подав суду заяву про відмову від позову і закриття провадження у справі, посилаючись на те, що ОСОБА_2 більше не є власником 1/2 частини квартири на АДРЕСА_1 , оскільки 03.01.2020 року подарувала належну їй частку цієї квартири ОСОБА_4 .

В судовому засіданні 24.02.2020 року представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 адвокат Гордон І.М. вказану заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник у судове засідання 24.02.2020 року не з`явились.

Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, вивчивши заяву про відмову від позову та перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту ст.ст. 2, 13 ЦПК України однією із основних засад цивільного судочинства є диспозитивність, що полягає, зокрема, в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1, 3 ст.206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова від позову не суперечить законові та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, а тому заява представника позивача за первісним позовом є підставною, ґрунтується на законі і таку необхідно задовольнити, прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 49, 206, 255, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника позивача за первісним позовом задовольнити.

Прийняти відмову позивача ОСОБА_2 від позову та закрити провадження у справі в частині первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний