Справа № 502/855/20
16 листопада 2020 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді Масленикова О. А.,
за участю секретаря судового засідання Новицької А.І.
розглянувши цивільну справу за позовом
про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, в окремий об`єкт нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майно та припинення права спільної часткової власності
Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, в окремий об`єкт нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майно та припинення права спільної часткової власності. З позовної заяви, вбачається, що на підставі договору купівлі продажу від 27.04.1983 р., яке посвідчене державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 80, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 належить 3/5 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» з приміщеннями, позначеними в плані № 1-1- вітальня площею 22,2 кв.м., 1-2 - кухня площею 10,1 кв. м., 1-3-житлова кімната площею 11,7 кв.м., 1-4-житлова кімната площею 12,7 кв.м., 1-5-житлова кімната площею 12,8 кв. м., загальною площею 69,5 кв. м., у тому числі житлової 37,2 кв.м.; господарські будівлі: вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Ж», кухня літ. «З»; господарські споруди: № 1-хвіртка, № 2 - огорожа, №3 - водопровід, №7 - ворота, №8 - огорожа, №І - замощення, що підтверджується договором купівлі продажу майна, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Співвласнику, ОСОБА_3 , іншої частини, на підставі договору дарування від 17.09.2003 року, посвідченого Кілійською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 3189, належить 2/5 частин цього будинку, до складу якого входить: житловий будинок літ. «А-1 » з сінями літ «а1» та верандою літ. «а2» з приміщеннями позначені в плані: № № 2- І - коридор площею 10,9 кв.м., 2-ІІ-кухні площею 8,0 кв.м., 2-1-коридор площею 2,0 кв.м., 2-2- житлова кімната площею 20, 2 кв.м., 2-3-житлова кімната площею 10, 7 кв.м., 2- 4- їдальня площею 5,0 кв.м., загальною площею 56,8 кв. м., у тому числі житлової 30, 9 кв.м., господарська будівля: вбиральня літ. «Г»; господарські споруди: № 4-хвіртка, № 5-огорожа, № 6- водопровід, № ІІ-замощення. Даний будинок вже давно фактично розділений між ними на два окремі домоволодіння з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Позивачі мають намір здійснити виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна неможливо укласти, оскільки їм невідомо місцезнаходження відповідача. Позивачі намагалися у добровільному порядку виділити майно, про що писали пропозицію відповідачу, що підтверджується відповідною пропозицією та квитанцією поштового відправлення пропозиції, метою якої було домовленість про відділ майна у натурі та посвідчення вищезазначеної угоди нотаріусом. Однак на теперішній час відповіді не надійшло та домовленості не досягнуто. У зв`язку з тим, що на теперішній час без відповідача неможливо виділити частку майна в натурі шляхом підписання угоди, виникла необхідність звернутися до суду для вирішення питання.
Представник позивача та позивач надали заяви, згідно яких просили суд розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за її відсутності суду не надала.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
На підставі договору купівлі продажу від 27.04.1983 р., яке посвідчене державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 80, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 належить 3/5 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» з приміщеннями, позначеними в плані № 1-1- вітальня площею 22,2 кв.м., 1-2 - кухня площею 10,1 кв. м., 1-3-житлова кімната площею 11,7 кв.м., 1-4-житлова кімната площею 12,7 кв.м., 1-5-житлова кімната площею 12,8 кв. м., загальною площею 69,5 кв. м., у тому числі житлової 37,2 кв.м.; господарські будівлі: вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Ж», кухня літ. «З»; господарські споруди: № 1-хвіртка, № 2 - огорожа, №3 - водопровід, №7 - ворота, №8 - огорожа, №І - замощення, що підтверджується договором купівлі продажу майна, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, технічним паспортом КП РБТІ та РОН від 06.08.2012 р.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2020р. № 210162479 ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 17.09.2003 року, посвідченого Кілійською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 3189, належить 2/5 частин будинку по АДРЕСА_1 .
З висновку судового експерта Цуркан В.І. від 03.03.2020 р. вбачається, що 3/5 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та 2/5 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 можуть бути виділені в окремий об`єкт нерухомого майна.
При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:
Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання його у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як зазначено у роз`ясненнях, викладених у п.6,7,12Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змістуст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно дост. 119 ЦКУкраїни ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них".
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року.
Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Згідно п.п. 3.1.-3.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав - офіційне визнання фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Частиною 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі документів, що посвідчують виникнення чи перехід речових прав на конкретний об`єкт нерухомості, одним із яких є рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно з п.п. 54, 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються , зокрема, договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Згідно з ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
При цьому, питання формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначено у ст.79-1 ЗК України.
Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 319, 356, 364 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, в окремий об`єкт нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майно та припинення права спільної часткової власності - задовольнити повністю.
Виділити у натурі 3/5 частки із майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: літ. «А» з приміщеннями, позначеними в плані № 1-І- коридор площею 1,8 кв.м, 1-1- вітальня площею 22,2 кв.м., 1-2 - кухня площею 10,1 кв. м., 1-3-житлова кімната площею 11,7 кв.м., 1-4 - житлова кімната площею 12,7 кв.м., 1-5 - житлова кімната площею 12,8 кв. м., загальною площею 69,5 кв. м., у тому числі житлової 37,2 кв.м.; господарські будівлі: вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Ж», кухня літ. «З»; господарські споруди: № 1-хвіртка, № 2 - огорожа, №3 - водопровід, №7 - ворота, №8 - огорожа, №І - замощення, - із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна.
Припинити право спільної часткової власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності 1/2 частини окремого об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: літ. «А» з приміщеннями, позначеними в плані № 1-І- коридор площею 1,8 кв.м, 1-1- вітальня площею 22,2 кв.м., 1-2 - кухня площею 10,1 кв. м., 1-3-житлова кімната площею 11,7 кв.м., 1-4 - житлова кімната площею 12,7 кв.м., 1-5 - житлова кімната площею 12,8 кв. м., загальною площею 69,5 кв. м., у тому числі житлової 37,2 кв.м.; господарські будівлі: вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Ж», кухня літ. «З»; господарські споруди: № 1-хвіртка, № 2 - огорожа, №3 - водопровід, №7 - ворота, №8 - огорожа, №І замощення.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності 1/2 частини окремого об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: літ. «А» з приміщеннями, позначеними в плані № 1-І- коридор площею 1,8 кв.м, 1-1- вітальня площею 22,2 кв.м., 1-2 - кухня площею 10,1 кв. м., 1-3-житлова кімната площею 11,7 кв.м., 1-4 - житлова кімната площею 12,7 кв.м., 1-5 - житлова кімната площею 12,8 кв. м., загальною площею 69,5 кв. м., у тому числі житлової 37,2 кв.м.; господарські будівлі: вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Ж», кухня літ. «З»; господарські споруди: № 1-хвіртка, № 2 - огорожа, №3 - водопровід, №7 - ворота, №8 - огорожа, №І замощення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников