МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/3341/19

"24" лютого 2020 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Лещук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю слідчого,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю слідчого, посилаючись на те, що 16.10.2019 року ним була подана заява про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 (В-1735).

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 25.10.2019 року по справі №367/8400/19 була задоволена скарга ОСОБА_1 . Встановлена протиправна бездіяльність слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у заяві ОСОБА_1 від 16.10.2019 року. Зобов`язано слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у заяві від 16.10.2019 року та розпочати досудове розслідування.

В ухвалі суд зазначив наступне: «...компетентними посадовими особами Ірпінського ВП ГУ Національної поліції в Київській області, в порушення вимог Кримінально процесуального кодексу України, було вчинено бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 16.10.2019 року».

Позивач стверджує, що йому була завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких та довготривалих моральних стражданнях, пов`язаних з незахищеністю від свавілля, незаконного невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві від 16.10.2019 року, безумовною втратою у його житті щодо неможливості тривалий період життя вільно спілкуватися з рідним сином через явно створені штучні перешкоди, тривалістю бездіяльності уповноважених осіб правоохоронних органів, зокрема, що позивач не міг реалізувати своє право на розгляд своєї заяви, поданої до Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області, й вимушений був витрачати свій час і свої кошти для поновлення свого права та розгляду своєї заяви в порядку, встановленому кримінально-процесуальним судочинством та із засад розумності, виваженості та справедливості позивач оцінює розмір сатисфакції моральної шкоди у розмірі 5000.00 гривень, що відповідає тяжкості моральних страждань.

Позивач просить: стягнути на свою користь моральну шкоду в розмірі 5000.00 гривень за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України та вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 11.11.2019 року постановлено проводити розгляд справи №370/3341/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Згідно відзиву, поданого представником ГУНП в Київській області, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача звернув увагу суду на те, що у позовній заяві не зазначено в чому саме полягає моральна (немайнова) шкода, з яких міркувань виходив позивач, якими доказами підтверджується така шкода і чи є зв`язок між шкодою і неправомірними (на думку позивача) діями відповідача по справі.

Відповідач зазначає, що позивачем раніше було подано тотожний позов в порядку цивільного судочинства до Макарівського районного суду Київської області - справа №370/427/19, тотожний позов до Шевченківського районного суду м. Києва справа №761/11169/19.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №240, до суду не з?явився, про причини неявки не повідомив, відзиву у запропонований термін не надав.

Відповідно до вимог ч. ст.247 ЦПК України фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно листу №В.118.3 від 04.04.2014 року, виданого Макарівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 рекомендовано членами комісії з питань захисту прав дитини звернувши увагу на вік дитини, вирішити питання про встановлення графіку спілкування з дитиною, в судовому порядку (а.с.9-10).

Відповідно характеристики, виданої Ірпінською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №18, ОСОБА_3 з 15.09.2014 року навчається в Ірпінській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №18. За 2 роки навчання виявив середній рівень знань з навчальних предметів. Навчається охоче, але не завжди відповідально ставиться до виконання завдань. Домашні завдання часто виконує неохайно і неякісно. Навчається на нижчому рівні своїх здібностей. На уроках пасивний. Має нахил до математики. Хлопчик завжди охайний, ввічливий, але емоційно вразливий і замкнутий. Дуже рідко висловлює власні ідеї. ОСОБА_4 проживає з мамою і сестричкою у бабусі. Мама забезпечує учня всім необхідним шкільним приладдям. Станом навчальної роботи цікавиться, але на батьківські збори не приходить, мотивуючи, що працює в м. Києві. Велику увагу вихованню і навчанню учня приділяє бабуся. Батько із сім?єю не проживає, але цікавиться навчанням сина. Часто відвідує ОСОБА_4 в школі. Привозив гостинці, але ОСОБА_4 додому їх не забирав. Мама приходила і роздавала у класі однокласникам. Батько цікавиться відвідуванням школи його сином. З батьком, бабусею, тіткою (по лінії тата) ОСОБА_4 охоче спілкувався на перервах в школі (а.с.11).

16.10.2019 року ОСОБА_1 подав до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області заяву про злочин за ч.1 ст.382 КК України, в якій вказав, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18.01.2017 року по справі №370/957/14 частково задоволена його позовна заява до ОСОБА_2 про усунення перешкоди у спілкуванні з дитиною зобов`язано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити йому перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . ) 08 годині 12.12.2018 року він разом з матір`ю ОСОБА_5 приїхали провідати ОСОБА_6 в гуманітарний ліцей, привезли гостинці. О 08.20 годині йому стало зрозуміло, що певна встановлена особа подзвонила ОСОБА_2 та повідомила її про те, що він приїхав у школу, та відповідно необхідно реалізувати аферу. Через одну годину це підтвердилося. Приблизно о 09 годині , коли він стояв на зупинці, до нього підійшла ОСОБА_2 разом з сином, почала звинувачувати, що ніби син не хоче йти у школу через його відвідування. Тобто, вона реалізувала раніше видуманий план дій щодо унеможливлення його вільного спілкування з сином у школі. Потім ОСОБА_2 почала говорити, що буде визивати поліцію, сказала, що діти вкрали гостинці, які привезла кілька днів тому ОСОБА_7 (його сестра). При цьому він сказав сину, щоб він йшов до школи. ОСОБА_2 набралася наглості зайшла в клас та полякала дітей, таким чином завдала непоправну моральну шкоду. Потім пізніше син ОСОБА_4 признався, що ОСОБА_2 умисно не привела його в той день у школу. Таким чином, ОСОБА_2 умисно та завуальовано не виконала рішення суду, яке набрало законної сили. Крім того, ОСОБА_2 живе за принципами аферистів, розповсюджує про нього, ОСОБА_1 неправду задля не уможливлення його вільного спілкування з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с.12).

Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 25.10.2019 року по справі №370/8400/19, задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 16.10.2019 року, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (а.с.13).

При вирішенні спору суд керується вимогами ч.1 ст.1176 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди, завданої внаслідок діяльності зазначених органів, діють правила частини шостої цієї статті.

Згідно вимог ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ст.1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до вимог ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.1 і ч.2ст.23 ЦК України).

Відповідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до вимог пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою.

Згідно вимог ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано докази оскарження ним дій бездіяльності, яка полягає у невнесення відомостей до ЄРДР по його заяві від 16.10.2019 року про вчинення злочину і прийняття судових рішень за наслідками розгляду скарг.

Разом з тим в резолютивній частині ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 25.10.2019 року, бездіяльність уповноважених осіб Ірпінського ВП ГУНП в Київській області не була визнана незаконною чи протиправною.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено причинний зв`язок між неправомірними, на його думку, діями працівників поліції, що полягають у невнесення відомостей по його заяві про злочин від 16.10.2019 року та позбавлення його, позивача можливості спілкуватися з неповнолітнім сином ОСОБА_3 .

Крім того, в наданій позивачем характеристиці на сина ОСОБА_4 2007 року народження, на час його навчання в другому класі, зазначено про те, що батько-позивач відвідує сина у школі.

Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то позивачем не доведені характер та обсяг страждань: фізичних, душевних, психічних тощо, яких він зазнав; характеру немайнових втрат: їх тривалість, можливість їх відновлення. Також зокрема, стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у життєвих або виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів спричинення йому душевних страждань внаслідок протиправних дій щодо нього, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням його права та наслідками, які спричинило це порушення, та відповідно заподіяння моральної шкоди.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Доказування наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправністю дій її заподіювача і шкодою є обов`язком позивача.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду із зазначеним позовом звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», тому, з урахуванням відмови в позові, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись вимоги ст.76, 77, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.22, 23, 1174, 1176 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати його складення, у порядку передбаченому підпунктом 15.5, пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Судове рішення складено 24.02.2020 року.

Суддя