ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1785/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

представників відповідачки ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

ОСОБА_1 зазначила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на другому поверсі цього будинку, належить ОСОБА_5 12 серпня 2019 року стався витік води з системи холодного водопостачання будинку через неякісний монтаж сантехнічних приладів у квартирі ОСОБА_5 , внаслідок чого квартира позивачки була затоплена та потребує відновлювального ремонту вартістю 25 887 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 25 887 грн майнової шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 25 887 грн майнової шкоди, 4 500 грн витрат на проведення експертизи та 768 грн 40 коп. судового збору.

Суд виходив з того, що затоплення квартири ОСОБА_1 сталося з вини ОСОБА_5 , яка не забезпечила справність сантехнічного обладнання у своїй квартирі, тому остання зобов`язана відшкодувати позивачці завдані збитки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено причини витоку води з системи водопостачання, вину ОСОБА_5 у залитті квартири та розмір завданої шкоди. Суд першої інстанції не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Крім того, суд розглянув справу за відсутності відповідачки, яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, не дотримався принципу змагальності сторін і норм процесуального закону щодо заочного розгляду справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.

Щодо додаткових доказів

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.ч. 1, 3, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ОСОБА_5 не брала участі в судових засіданнях у суді першої інстанції.

З метою реалізації сторонами права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та дотримання принципу змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), відповідно до ч. 8 ст. 83, ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти та дослідити докази, що подані ОСОБА_5 на стадії апеляційного розгляду справи.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на третьому поверсі цього будинку, належать ОСОБА_5

12 серпня 2019 року стався витік води з системи холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_2 , внаслідок чого було затоплено квартиру ОСОБА_1 . Ця квартира потребує відновлювального ремонту.

Згідно висновку експерта №737/020 від 29 січня 2020 року (а.с. 39-63) розмір майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття, яке сталося 12 серпня 2019 року у квартирі АДРЕСА_3 , становить 25 887 грн.

Застосовані норми права

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із положень п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45), слідує, що власник квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Як передбачено п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

У додатку 4 цих Правил зазначено, що акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), має бути складений комісією, до складу якої входять головний інженер виконавця послуг голова комісії, майстер технічної дільниці, майстер ремонтної дільниці, слюсар-сантехнік (слюсар-електрик), представник організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представник власника будинку, будинкового комітету. Акт повинен містити: дату та місце його складання; склад комісії; обставини залиття, аварії (описується, що трапилося і які наслідки, що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); причини залиття, аварії (чітко зазначаються причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.); висновки і рекомендації комісії; підписи членів комісії; підписи мешканців квартир про ознайомлення з актом. Акт затверджується начальником ЖЕО (зазначаються прізвище, ініціали) та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Право власності є абсолютним правом, яке здійснюється власником на свій розсуд незалежно від волі інших осіб. Одночасно на власника покладаються певні зобов`язання, зокрема витрати, пов`язані з майном, тягар його утримання та охорони. Також власник несе ризик випадкового знищення та пошкодження майна, він не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та інтересам громадян, інтересам суспільства.

Актом огляду від 12 серпня 2019 року (а.с. 10), складеним комісією Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Академмістечко» (далі ОК «ЖБК «Академмістечко») у зв`язку з затопленням квартир АДРЕСА_4 і №3, по АДРЕСА_5 , засвідчено, що жодних протікань та пошкоджень труб каналізаційного стояка у підвальному приміщенні та лінійного стояка централізованого холодного водопостачання квартир АДРЕСА_4 , 3, 8, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18, 23, 28, 33, 38, 38а, що знаходяться в місцях загального користування на сходових майданчиках кожного поверху в під`їзді №1, по АДРЕСА_5 , не виявлено.

Згідно акту від 13 серпня 2019 року (а.с. 11), який складений начальником будівельного підрозділу ОК «ЖБК «Академмістечко» Пилипюком Д.І., сантехніком ОСОБА_6 , електриком ОСОБА_7 , власником квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_8 , власником квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_1 та скріплений печаткою ОК «ЖБК «Академмістечко», внаслідок неякісного монтажу сантехнічних приладів у квартирі АДРЕСА_7 стався витік води, що стало причиною затоплення квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 . 12 серпня 2019 року комісією ОК «ЖБК «Академмістечко» був здійснений огляд квартири АДРЕСА_7 у присутності представника власника, ОСОБА_9 . У зв`язку з тим, що труби водопостачання вмонтовані в стіни та обмежені в доступі, візуально становити причину протікання неможливо. Однак після відключення квартири АДРЕСА_7 від системи водопостачання витік води припинився, а після відновлення водопостачання з`явилися свіжі сліди підтікання на керамічній плитці у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_6 . Внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_6 : у ванній кімнаті зіпсовано лакофарбове покриття стелі, наявні ознаки підтікання на керамічній плитці; у спальній кімнаті пошкоджено лакофарбове покриття стелі, наявне відшарування шпалер на стінах, у місцях здуття шпалер стіни мокрі, можливе здуття бокової стінки шафи-купе, вмонтованої до пошкодженої стіни, а також здуття ламінату, що знаходиться під шафою-купе, в електричній проводці наявні сліди короткого замикання; у загальній кімнаті зіпсовано лакофарбове покриття стелі, наявне відшарування шпалер на стінах, у місцях здуття шпалер стіни мокрі. Про місце, дату та час складання даного акту представника власника квартири №8, ОСОБА_9 , було повідомлено в телефонному режимі, проте він не з`явився на його ознайомлення та підписання.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 підтвердив факт затоплення квартири ОСОБА_1 , за наслідками якого комісією ОК «ЖБК «Академмістечко» був складений відповідний акт. При цьому свідок ОСОБА_6 зазначив, що під час огляду квартири ОСОБА_5 виявлено вологість на підлозі ванної кімнати.

Із висновку експерта №737/020 від 29 січня 2020 року (а.с. 39-63) слідує, що в квартирі АДРЕСА_3 , виявлені технічні пошкодження стелі та стін, які могли виникнути 12 серпня 2019 року внаслідок її затоплення. Характер і локалізація цих пошкоджень свідчить про те, що витік води мав місце у квартирі, що розташована поверхом вище.

Оцінивши в сукупності зібрані докази, суд першої інстанції правильно виходив з того, що залиття квартири АДРЕСА_3 , сталося через витік води із системи холодного водопостачання квартири АДРЕСА_7 цього будинку, внаслідок чого квартира ОСОБА_1 зазнала технічних ушкоджень і потребує відновлювального ремонту, а позивачці завдано майнової шкоди.

Акт комісії ОК «ЖБК «Академмістечко» від 13 серпня 2019 року (а.с. 11) та висновок експерта №737/020 від 29 січня 2020 року (а.с. 39-63) одержані з дотриманням встановленого законом порядку та містять інформацію щодо предмета доказування, тому доводи ОСОБА_5 про неналежність і недопустимість цих доказів є безпідставними.

Отже, факт завдання шкоди ОСОБА_1 неправомірними діями відповідачки і розмір цих збитків доведено.

Твердження ОСОБА_5 про необґрунтованість позову в цілому та неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

У свою чергу, ОСОБА_5 не надала суду доказів про те, що шкоди позивачці завдано не з її вини, а також не спростувала заявлений ОСОБА_1 розмір збитків.

Акт (без дати) щодо технічного стану сантехнічного обладнання квартири АДРЕСА_2 (а.с. 115), є недостатнім і недостовірним доказом, оскільки його складено відповідачкою разом із членами своєї сім`ї, які зацікавлені в розгляді справи, та особами, компетентність яких не перевірена судом, лише у жовтні 2020 року. Крім того, до складення цього акта не були залучені представники власника та управителя житлового будинку.

Свідок ОСОБА_10 не був очевидцем залиття квартири ОСОБА_1 , а його показання щодо справності системи водопостачання через два тижня після інциденту не спростовують факт витоку води з системи водопостачання квартири ОСОБА_5 . Показання свідка ОСОБА_10 є неконкретними та не вказують на дійсні обставини справи.

Інші письмові докази, які подані ОСОБА_5 , зокрема: технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 113-114); світлини фасаду багатоквартирного житлового будинку, в якому розташовані квартири сторін (а.с. 116-117), схеми затоплення квартири ОСОБА_1 (а.с. 119-120), - не вказують на відсутність вини ОСОБА_5 у завданні позивачці шкоди.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги показання свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_11 щодо відсутності вини відповідачки у затопленні квартири ОСОБА_1 , оскільки ці свідчення є суперечливими та не відповідають іншим доказам у справі. Крім того, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 є близькими родичами відповідачки ОСОБА_5 та мають певну зацікавленість у вирішенні спору.

Отже, враховуючи принцип презумпції вини заподіювача шкоди, місцевий суд правомірно поклав на відповідачку зобов`язання з відшкодування ОСОБА_1 завданих збитків.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні спору суд не врахував норми чинного законодавства, є помилковими.

Посилання ОСОБА_5 на правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2018 року (справа №2-1974/11) та постанові від 10 травня 2018 року (справа 465/2120/14-ц), щодо відсутності підстав для покладення на відповідачів обов`язку з відшкодування збитків, які завдані залиттям приміщень, є безпідставними, оскільки в цих справах та справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.

Так, за обставинами названих справ неправомірність дій відповідачів, яка призвела до затоплення квартири та нежитлового приміщення відповідачів, не була підтверджена належними та допустимими доказами. При цьому касаційний суд виходив з того, що за своїм змістом акти про залиття (аварію) не відповідають вимогам чинного законодавства та суперечать іншим доказам у справі, а протиправність дій і причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів і залиттям приміщень не встановлено.

Натомість, у справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, доведено, що затоплення квартири ОСОБА_1 сталося через витік води із системи холодного водопостачання квартири ОСОБА_5 , а неналежне утримання відповідачкою сантехнічного обладнання власної квартири знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням шкоди.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи.

Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання встановлений ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 5, 6, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Із положень ч.ч. 1, 3, 4 ст. 130 ЦПК України слідує, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За змістом ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд першої інстанції ухвалою від 21 листопада 2019 року відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та визначив порядок її розгляду у загальному позовному провадженні.

У справі було призначено підготовче засідання на 20 січня, 7 та 26 лютого 2020 року, в яке ОСОБА_5 не з`явилася.

Ухвалою суду першої інстанції від 26 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 17 березня 2020 року. В цьому судовому засіданні суд ухвалив заочне рішення.

Суд направляв ОСОБА_5 судові повістки про виклик у підготовче та судове засідання на адресу її зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_8 (а.с. 22), рекомендованими листами з повідомленням про вручення.

Разом із тим, відділення зв`язку повернуло ці відправлення до суду з відміткою про відсутність адресата (а.с. 27, 34, 66, 70). Судова повістка про виклик ОСОБА_5 в судове засідання на 17 березня 2020 року (а.с. 70) повернута до суду з проставлянням 5 березня 2020 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ОСОБА_5 за адресою зареєстрованого місця проживання.

Отже, ОСОБА_5 була повідомлена про судовий розгляд справи в установленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не повідомила суд про причини неявки, не подала відзив на позов, а позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи (а.с. 71), то суд першої інстанції правомірно постановив заочне рішення по суті вирішення спору.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2020 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Мазурок О.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 34