КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 756/9780/19 Головуючий у суді першої інстанції:Жук М.В.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3275/2020 Доповідач: Гаращенко Д. Р.

03 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.07.2009 року в сумі 21 102,01 гривень та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.07.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначило, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір між нею та Банком, що підтверджується ії підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Також, "Умовами та правилами надання банківських послуг" передбачено, що відповідач зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконала, та тому станом на 26.06.2019 року у відповідача виникла заборгованість яка з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 "Умов та правил надання банківських послуг": штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова), склала 21 102 грн. 01 коп.

30.09.2019 року заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.07.2009 року у розмірі 7 489 грн. 22 коп.

Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 16 грудня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О. Л. подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та неустойкою та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в цій частині.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначила, що судом першої інстанції було неповно встановлені обставини справи, що призвело до не вірних висновків та прийняття не правильного по суті рішення.

Апелянт вказала, що 28.07.2009 року відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до "Умов та правил банківських послуг", згідно якої відповідач погодилась згоден, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. Тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті всі істотні умови договору.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції, не мав жодних підстав відмовляти у стягнення відсотків по кредиту, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2009 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, "Умовами та правилами надання банківських послуг", а також Тарифи складає між ним та Банком договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві.

На обґрунтування своїх вимог позивачем додано до позову Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» та розрахунок заборгованості.

З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 26.06.2019 року вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складає - 21 102 грн. 01 коп., з яких 7 489 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом, 11 531 грн. 74 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 600 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1 481 грн. 05 коп. заборгованість по судовим штрафам. (а.с. 7-9).

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, а з огляду на викладені обставини, вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення із відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, та штрафів, не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає. що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Дослідивши підписану сторонами 28.07.2009 року анкету-заяву про приєднання до Умові та Правил надання банківських послуг, судом першої інстанції встановлено, що в ній не зазначена процентна ставка.

Крім того, у цій анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.07.2009 року, АТ КБ «Приватбанк» надає та посилається на Витяг з «Тарифів Банку», Витяг із «Умов та правил надання банківських послуг».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судом не було прийнято до уваги зазначені документи, так як матеріали справи не містять підтверджень, того, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про те, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (28 липня 2009 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23 липня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Витяг з «Умов та правилам надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які розміщені на банківському сайті: www.privatbank.ua, та містяться у матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому це не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28 липня 2009 року шляхом підписання анкети-заяви.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави стверджувати щодо обумовленості сторонами у письмовому вигляді про ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Саме до такого висновку прийшла колегія суддів Великої Палати Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року (№ 14-131цс19).

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не пред`явив вимог згідно зі ст. 625, 1048 ЦК України про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів не приймає доводів апелянта про помилковий висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту з підстав викладених вище.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль