Справа № 397/748/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2020 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Мирошниченка Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка заяву ОСОБА_2 про відвід судді Мирошниченка Д.В. від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Мирошниченка Д.В. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

03.12.2019 судом винесено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.11.1991 Олександрівським районним відділом ЗАГС Кіровоградської області, актовий запис № 115.

02.01.2020 відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 03.12.2019.

19.02.2020 відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді від розгляду справи № 397/748/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, посилаючись на обставини, які на її думку викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Так, ухвалою даного суду від 24.06.2019 задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та надано сторонам строк на примирення терміном 6 місяців, тобто до 24.12.2019. У подальшому, всупереч п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, ухвалою від 05.08.2019 поновлено провадження у справі за клопотанням позивача, чим грубо порушено права відповідача. Підготовче засідання у справі призначено на 30.09.2019 та вказаної дати ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, хоча відповідач не була присутня у даному судовому засіданні.

03.12.2019 суддя виніс заочне рішення по справі, ігноруючи (саме 03.12.2019) клопотання її представника про відкладення судового засідання, пояснюючи це тим, що клопотання «адресувалися судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5., однак такий у вказаному суді не працює, тобто такі клопотання не можуть бути прийняті до уваги, так як адресовані не головуючому суді у даній справі». Натомість, 30.10.2019 суддя Мирошниченко Д.В ., за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 , постановив ухвалу про відкладення судового засідання у справі до 03.12.2019, не дивлячись на те, що заяву також адресовано ОСОБА_5 . Отже, до 30.10.2019 суддею приймалися клопотання представника відповідача та по ним виносилися ухвали, а після 30.10.2019, з незрозумілих причин, вже дані клопотання не приймалися до уваги, хоча у клопотанні вірно вказано номер справи, сторони у справі, лише допущено помилку у прізвищі судді.

Всі ці обставини змінились після того, як позивач повідомив їй, що він ходив на особистий прийом до судді Мирошниченка Д .В . і останній пообіцяв йому негайно винести рішення.

Вважає, що за таких обставин винесене заочне рішення у справі та ігнорування клопотань її представника про відкладення судового засідання є нічим іншим як упередженим ставленням судді та намаганням допомогти стороні позивача.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала.

Штатним розписом Олександрівського районного суду Кіровоградської області передбачено чотири посади судді. Станом на 20.02.2020 в суді займає посаду один суддя Мирошниченко Д.В.

Тому, заява відповідача про відвід судді розглядається суддею Олександрівського районного суду Кіровоградської області Мирошниченком Д.В.

Заслухавши позивача та вивчивши доводи, викладені у заяві відповідача про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога безсторонності, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Також, у пунктах 28-32 рішення у справі «Газета «Україна - центр» проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ й у пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пункті 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Відповідно до висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Підстави для відводу судді, визначені в ст. 36 ЦПК України, за якими суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що доводи відповідача про відвід судді, на які посилається відповідач, як на підстави для відводу судді, фактично зводяться до незгоди відповідача з процесуальними рішенням судді у справі, що у відповідності до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу. Перевірка правильності застосування процесуальних норм права є виключною компетенцією судів апеляційної та касаційної інстанції.

Посилання на наявність інших підстав, які викликають сумнів у компетентності, неупередженості або об`єктивності судді стосовно розгляду справи та щодо відповідача, є невмотивовані, та необґрунтовані.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про упередженість та необ`єктивність судді у ході розгляду справи - не встановлено та належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів про це суду не надано. Викладена у заяві про відвід позиція відповідача не підтверджена будь-якими належними й допустимими доказами, не наведені певні, конкретні факти заінтересованості судді чи порушення ним вимог цивільного процесуального закону при розгляді справи.

Крім того, згідно зі ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто, заяву про перегляд заочного рішення, саме при розгляді якої і заявлено відвід судді, може переглянути лише той суд, що ухвалив заочне рішення.

Отже, суд приходить до висновку, що доводи заявника щодо упередженості судді не ґрунтуються на нормах ЦПК України, ним не зазначено і не доведено наявність обставин, які б вказували на необ`єктивність або упередженість головуючого судді.

Також, судом враховано, що відповідач просить відвести головуючого судді від участі у розгляді цивільної справи, хоча на даний час розгляд цивільної справи не відбувається, а лише відбувається розгляд заяви про перегляд заочного рішення.

За таких обставин, заява про відвід є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 39-40, 260-261, 259, 268 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Мирошниченка Д.В. від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Розгляд заяви про перегляд заочного рішення від 03.12.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 25.02.2020.

Суддя: /підпис/ Д.В.Мирошниченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Судове рішення станом на «___»_____________20___ набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №397/748/19

Помічник голови суду ______________________ О.О.Черкес

Копію засвідчено «___»_____________20___.