Справа № 450/2222/15-ц Провадження № 2/450/96/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Семенівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про (предмет позову):

зобов`язати ОСОБА_1 , усунути перешкоди у користуванні проїздом між земельними ділянками, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 ;

зобов`язати ОСОБА_1 відновити межові знаки земельної ділянки ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до розмірів, які встановлені відповідно Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 275 від 11вересня 1996 р.,

суд постановив таке рішення,

підстава позову (позиція позивача): позивач та відповідач є власниками земельних ділянок між якими розташований проїзд. На думку позивача зазначений проїзд частково захоплений відповідачем.

Позиція відповідача: проїзд, який розташовується між земельними ділянками, що належать сторонам у таких розмірах та конфігурації перебуває протягом останніх п`ятдесяти років. Будь -яке захоплення проїзду зі сторони відповідача відсутнє.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

01.10. 2015 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 20.09. 2016 року заява про уточнення позовних вимог; 20.09.2016 ухвала суду про призначення експертизи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Згідно Витягу №НВ-016 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.04.2016року (дата формування) (а.с. 64) ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1231га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Згідно державного акту від 11 вересня 1996р. (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №275) на право приватної власності на землю, що виданий гр. ОСОБА_1 на підставі рішення Семенівської сільської Ради народних депутатів від 29 березня 1996року останній передається у приватну власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарської будівлі площею 0,1231 га в межах згідно з планом. Згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки, що розташована в с. Семенівка, дана земельна ділянка має наступні розміри по периметру від точки А (за рухом годинникової стрілки): 122,0м.п., 9,70м.п., 89,50м.п., 32,20 м.п. та 11,30 м.п. та межує з: від А до Б - землі сільської ради; від Б до А - присадибна ділянка ОСОБА_6 . Продащук.

З метою підтвердження чи спростування факту захоплення ОСОБА_1 частини проїзду загального користування, за клопотанням позивача ОСОБА_3 , судом була призначена земельно технічна експертиза. Висновком експерта № 2313 за результатами проведення земельно технічної експертизи по цивільній справі № 450/2222/15-ц від 19.02. 2018 року встановлено таке:

Площа (0,1227га), розміри та конфігурація земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0119, яка розташована по АДРЕСА_1 та якою фактично користується гр. ОСОБА_1 , фактичному порядку користування не відповідає площі (0,1231га), розмірам та конфігурації, які зазначені в державному акті від 11 вересня 1996р.. Має місце порушення меж земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0119, яка розташована по АДРЕСА_1 та якою фактично користується гр. ОСОБА_1 , полягає у невідповідності її фактичної конфігурації (розмірам, площі (в сторону зменшення) та кутам повороту) тій, що зазначена в державному акті від 11 вересня 1996р. Фактична площа проїзду, між земельними ділянками № НОМЕР_1 (кадастровий номер :01:003:0119) та № 176 (кадастровий номер :01:003:0104) по Т. Шевченка в с. Семенівка Пустомитівського р-ну. Львівської обл., становить 0,0366га, а його фактична конфігурація та геометричні розміри від точки 1 (за рухом годинникової стрілки), наступні: 2,93м.п., 29,35м.п., 11,89м.п., 15,23м.п., 15,20м.п., 9,68м.п., 7,07м.п., ,64м.п., 6,80м.п., 6,96м.п., 5,47м.п., 4,44м.п., 3,91м.п., 20,95м.п., 27,68м.п., 3,41м.п., 9, 31 м.п., 6,20м.п., 5,85м.п., 5,84м.п., 6,36м.п. та 35,80м.п.

В судовому засіданні був допитаний експерт Косинський О.В., який підтримав Висновок експерта № 2313 за результатами проведення земельно технічної експертизи по цивільній справі № 450/2222/15-ц від 19.02. 2018 року. Експерт вказав, що факт захоплення проїзду загального користування між земельними ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , зі сторони відповідача відсутній. Огорожа земельної ділянки ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на проміжку, від точки «А» до точки «В», зі сторони дороги по АДРЕСА_1 похилена в сторону земель загального користування.

З Висновку експерта № 2313 за результатами проведення земельно технічної експертизи по цивільній справі № 450/2222/15-ц від 19.02. 2018 року (частина дослідження) слідує, що як вбачається з даних планів та схем, існуючий проїзд між земельними ділянками № НОМЕР_1 (кадастровий номер :01:003:0119) та №176 (кадастровий номер :01:003:0104) по АДРЕСА_1 , має звуження зі сторони земельної ділянки гр. ОСОБА_3 в місці розташування житлового будинку, який відсутній на викопіюванні, що міститься в матеріалах справи (а.с. 7) (згідно даного викопіювання ширина проїзду є візуально однаковою).

Встановлені обставини вказують на те, що дійсно має місце звуження проїзду між земельними ділянками № НОМЕР_1 (кадастровий номер :01:003:0119) та №176 (кадастровий номер :01:003:0104) по АДРЕСА_1 , Проте, таке звуження має місце із сторони позивача, а не відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Із чіткого змісту наведених норм права (ч.1 ст. 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України) та відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду України право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнанні, або оспорюються. Інакше кажучи, навіть у разі обґрунтованого і підставного позову, але у разі, коли жодне право особи, яке звернулася із позовом непорушене і неоспорюється, то правових підстав для задоволення такого позову немає.

Так, Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну обов`язкову для всіх судів України правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». До аналогіних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 9 грудня 2015 року по справі № 6-849цс15, де висловив наступну правову позицію:

з урахуванням частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції до 15.12. 2017 року (позивач звернувся до суду в 2015 році), яка аналогічна за змістом із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Також, ця ж сама позиція висловлена у постанові ВСУ у справі № 6-84цс14:

«З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».

Отже, дотримуючись правових позицій Верховного Суду України по справах № 6-658цс15, №6-849цс15, № 6-84цс14, № 6-94цс13 та враховуючи норми ч.1 ст.4 ЦПК України можна стверджувати, що у разі, коли навіть позов є обґрунтованим і підставним, наприклад, якщо дійсно навіть є порушення закону, які, в принципі, зазвичай, тягнуть задоволення позову, але в конкретній справі жодне право, свобода чи інтерес саме позивача не було порушено зазначеними у позові незаконним діяння відповідача, права, свободи чи інтереси позивача відповідач не оспорює, то в такому разі правових підстав для задоволення такого конкретного позову немає.

З урахуванням того, що позовні вимоги позивача охоплюють всю площу земельної ділянки відповідача, на думку суду, огорожу земельної ділянки ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на проміжку, від точки «А» до точки «В», зі сторони дороги по АДРЕСА_1 слід привести до розмірів, які встановлені Державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованого книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 275 від 11вересня 1996 р., а саме до 9, 7 м, з підстав п. г) ч. 1 ст. 96 ЗК України. В іншій частині заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України при розподілі судових витрат 243,60 грн. на оплату судового збору; 8 928,00 грн. за проведення судової експертизи суд виходить із того, що позивачем не доведено перед судом, того факту, що його права відповідачем порушено. Проведена експертиза підтверджує лиш факт звуження проїзду зі сторони позивача. Таким чином, судові витрати стягненню з позивача не підлягає.

Керуючись ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_3 ,- задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 привести огорожу земельної ділянки ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на проміжку, від точки «А» до точки «В», зі сторони дороги по АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 275 від 11вересня 1996 р. до розмірів, які встановлені Державним актом на право приватної власності на землю, зареєстрованого книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 275 від 11вересня 1996 р.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , в іншій їх частині, - відмовити.

У стягненні з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 понесених позивачем витрат: 243,60 грн. на оплату судового збору; 8 928,00 грн. за проведення судової експертизи, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ; Семенівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, вул. Шевченка, 1 с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області; Прадищук Степан Михайлович вул. Шевченка с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області.

Повне рішення суду складено 07.02.2020 року.

СуддяЄ. О. Данилів