Справа № 594/1009/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

з участю секретаря - Окулянко У.Г.

представника позивача - адвоката Дейнюк М.П.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача- ОСОБА_2

третіх осіб- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пилипченської сільської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння АДРЕСА_1 . Поряд з тим зазначила, що дану спадщину після його смерті, прийняли його дружина ОСОБА_6 , вона (дочка) - позивач ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_7 , а тому вона претендує на 1/3 частину вказаного будинковолодіння як спадкоємець за законом. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник - авдокат Дейнюк М.П. в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того позивач надала додаткові пояснення, вказавши, що на час смерті її батька, вона разом з ним не проживала, а частина житлового будинку на яку нею заявлено позов, побудовано батьками у шлюбі.

Представник відповідача Пилипченської сільської ради - секретар сільської ради Ткачук О.І. в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила, при цьому показала, що на день смерті ОСОБА_5 проживав в одному господарстві з дружиною ОСОБА_6 , дочкою ОСОБА_7 , яка проживала в данному господарстві без реєстрації, що в свою чергу випливає з обліку погосподарської книги.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечили. При цьому, кожен закрема, показали, що ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_4 , на день смерті ОСОБА_5 не проживала, в таке фактично вселилася після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, заслухваши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пилипче Борщівського району Тернопільської області помер ОСОБА_5 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 19 лютого 1997 року Пилипченською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .

Твердження позивача в тій частині, що до складу спадщини входить ціле будиковолодіння, а не Ѕ його частина, суд не приймає та відхиляє, оскільки такі обставини в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшли.

Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до двору робітника, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померлі ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наведене стверджено довідкою Пилипченської сільської ради №546 від 06 серпня 2019 року, копією по господарської книги Пилипченської сільської ради за 1991-1995 роки.

Поряд з тим встановлено, що померлі ІНФОРМАЦІЯ_3 1942 року зареєстрували шлюб у Пилипченській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 .

Крім того, з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого 15 січня 2019 року УП «Борщівське районне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що житловий будинок побудований у 1954 році, господарські будівлі та споруди у 1955-1975 роках.

Відповідно до ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім`ю ( в редакції, яка діяла на час смерті ОСОБА_5 ) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином суд вважає помилковим твердження позивача, що померлий ОСОБА_5 являвся власником цілого спірного будинковолодіння, оскільки в судовому засіданні встановлено, що таке було спільною власністю подружжя - майном набутим з час шлюбу, оскільки побудоване після укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . З огляду на що, останні являлися власниками будинковолодіння в рівних долях, тобто кожен з них мав право на Ѕ його частину.

А тому, після смерті ОСОБА_5 до складу спадщини, яка відкрилась, входило не ціле спірне будинковолодіння, а Ѕ його частина.

В свою чергу, позивач та ОСОБА_6 , які прийняли спадщину, набули право, кожна зокрема. на ј частини спірного будинковолодіння.

При цьому, ті обставини, що після смерті ОСОБА_5 в управління його спадковим майном, крім позивача та ОСОБА_6 , вступила ОСОБА_7 свого підтвердження не знайшли, в ході судового засідання були спростовані.

Згідно витягу з рішення Пилипченської сільської ради 21 скликання 17 сесії №17 від 14 грудня 1993 року, ОСОБА_5 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 75 га, з них 0, 15 га для обслуговування житлового будинку, та 0, 60 га для ведення особистого підсобного господарства. Наведене підтверджується довідкою Пилипченської сільської ради №546 від 06 серпня 2008 року.

Поряд з тим встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_6 прийняли спадщину, вступивши в оперативне управління його спадковим майном. Наведене підтверджується довідкою Пилипченської сільської ради №546 від 06 серпня 2008 року. При цьому суд не бере до уваги те, що в управління спадковим майном також вступила і ОСОБА_7 , як зазначено у вказаній довідці, оскільки таке не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, крім того як було встановлено в ході судового розгляду остання перейшла жити у спірний будинок після смерті матері ОСОБА_6 , яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Поряд з тим, встановлено, що позивач ОСОБА_1 06 березня 2008 року подала до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади батька, на підставі якої, до майна померлого було відкрито спадкову справу за №260 та того ж числа видано відповідне свідоцтво. Крім того, 29 травня 2019 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , однак у видачі свідоцтва було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №351/02-14 від 29.05.2019 року, та матеріалів спадкової справи №260/2008, відкритої до майна померлого ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №351/02-14 від 29.05.2019 року, та матеріалів спадкової справи №260/2008, відкритої до майна померлого ОСОБА_5 .

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 15 січня 2019 року, виготовленого КП «Борщівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 99042 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом визнання за позивачем як за спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пилипче Борщівського району Тернопільської області, права власності на ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташований у АДРЕСА_1 , а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст.328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою с. Пилипче Борщівського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , як за спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пилипче Борщівського району Тернопільської області, право власності на ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташований у АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: