ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/369/20
Провадження № 22-ц/4820/1809/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про скасування рішення про передачу земельної ділянки у власність та визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Гуменецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (далі - Рада), ОСОБА_2 про скасування рішення про передачу земельної ділянки у власність та визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним.

ОСОБА_1 зазначила, що її матері, ОСОБА_3 , належали житловий будинок і дві земельні ділянки площею 0,15 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та площею 0,32 га (для ведення особистого господарства) в с. Голосків, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

Рішенням зборів КСП «Ленінська Іскра» від 20 травня 1982 року надано дозвіл ОСОБА_4 на купівлю у ОСОБА_3 житлового будинку та земельної ділянки площею 0,15 га. Ці ж збори рішенням від 20 жовтня 1982 року затвердили за ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,15 га (біля будинку). Отже, земельна ділянка площею 0,32 га залишилася у власності ОСОБА_3

У 1993 року Голосківська сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області передала земельну ділянку площею 0,32 га ОСОБА_5 (який у подальшому за договором дарування від 26 січня 2008 року № 97 подарував її ОСОБА_6 ) і ОСОБА_2 . На підставі рішення Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 19 березня 1993 року №539 ОСОБА_5 отримав державний акт серії ХМ №07777 на право власності на земельні ділянки площею 0,0640 га, 0,0982 га та 0,0977 га (остання земельна ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 ).

Рішенням Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 23 січня 2008 року №9 передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,4678 га, розташовану в межах с. Голосків, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, та призначену для ведення особистого селянського господарства. Згідно цього рішення виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку: серії ЯЕ №004234 на площу 0,1485 га, серії ЯЕ №004235 на площу 0,1282, серії ЯЕ №004236 на площу 0,1911 га. Остання земельна ділянка межує з земельною ділянкою ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ).

Належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,32 га вилучили та передали у власність іншим особам незаконно, внаслідок чого порушено право позивачки на спадщину.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 23 січня 2008 року №9 та визнати державний акт серії ЯЕ №004236 від 7 липня 2008 року про право власності на земельну ділянку площею 0,1911 га (кадастровий номер :03:001:0091), розташовану в с. Голосків, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, та призначену для ведення особистого селянського господарства, недійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року в позові відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що після продажу 25 жовтня 1982 року ОСОБА_3 житлового будинку припинилося її право землекористування, а за життя ОСОБА_3 не оспорювала рішення Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 19 березня 1993 року №11 про відмову у виділенні їй земельної ділянки для ведення підсобного господарства. Оскільки ОСОБА_1 не довела належність її матері, ОСОБА_3 , земельної ділянки площею 0,32 га на праві власності або праві користування, то право позивачки на спадщину не порушено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що земельну ділянку площею 0,32 га вилучено у ОСОБА_3 і передано іншим особам незаконно, внаслідок чого порушено право позивачки на спадщину. Суд першої інстанції не врахував ці обставини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

Рада не висловила своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 .

На праві власності ОСОБА_3 належав житловий будинок по АДРЕСА_1 , за яким була закріплена земельна ділянка площею 0,32 га.

Рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Ленінська «Іскра» від 20 травня 1982 р. надано дозвіл ОСОБА_4 на купівлю у ОСОБА_3 житлового будинку та затверджено земельну ділянку площею 0,32 га, яка рахується за цим номером.

Голосківська сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області рішенням від 14 жовтня 1982 року №37а скасувала рішення правління колгоспу «Ленінська «Іскра» про затвердження за ОСОБА_4 0,32 га землі та затвердила за робочим двором ОСОБА_4 0,15 га землі.

Рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Ленінська «Іскра» від 20 жовтня 1982 р. затверджено за ОСОБА_4 0,15 га землі як за робочим двором у зв`язку з тим, що вона купляє житловий будинок у ОСОБА_3 .

За договором купівлі-продажу будівель від 25 жовтня 1982 року, посвідченим виконавчим комітетом Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 житловий будинок по АДРЕСА_1 . Після укладення цієї угоди сім`я ОСОБА_4 вселилася у житловий будинок, а ОСОБА_3 вибула у квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно листа міськрайонного управління у Кам`янець-Подільському районі та м. Кам`янець-Подільському Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 2 листопада 2018 року (а.с.4) та довідки старости сіл Голосків, Улянівка від 2 липня 2020 року (а.с.93) решта земельної ділянки, яка раніше була закріплена за належним ОСОБА_3 будинком надана ОСОБА_5 і ОСОБА_2 .

Рішенням Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 19 березня 1993 року №11 відмовлено ОСОБА_3 у виділенні землі, оскільки вона продала житлові будинки та вибула на інше місце проживання, а земельна ділянка закріплена за іншими громадянами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. ОСОБА_1 є її єдиною спадкоємицею за законом.

Рішенням Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 23 січня 2008 року №9 передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,4678 га для ведення особистого селянського господарства в межах с. Голосків.

7 липня 2008 року ОСОБА_2 отримала державні акти на право власності на земельну ділянку: серії ЯЕ №004234 щодо земельної ділянки площею 0,1485 га (кадастровий номер :01:002:0140), серії ЯЕ №004235 щодо земельної ділянки площею 0,1282 (кадастровий номер :01:001:0146), серії ЯЕ №004236 щодо земельної ділянки площею 0,1911 га (кадастровий номер :03:001:0091), - розташованих у с. Голосків, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, та призначених для ведення особистого селянського господарства.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Земельного кодексу Української РСР, який затверджений Законом УРСР від 8 липня 1970 року та був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - ЗК УРСР 1970 року) земля в Українській РСР надається в користування: колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; промисловим, транспортним, іншим несільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; громадянам СРСР.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 36 ЗК УРСР 1970 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право громадян на користування наданою земельною ділянкою підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадку переселення в інше постійне місце проживання всіх членів двору або сім`ї.

Частиною 1 статті 524 Цивільного кодексу Української РСР, який затверджений Законом УРСР від 18 липня 1963 року та був чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - ЦК УРСР 1963 року) встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В силу ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР 1963 року).

Пунктами 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України; в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

В силу ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як передбачено ч. 1 ст. 126 ЗК України п раво власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За змістом указаних норм права, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, переселення всіх членів двору або сім`ї в інше постійне місце проживання тягне за собою припинення права громадян на користування наданою земельною ділянкою.

Громадяни набувають права власності на земельні ділянки в порядку приватизації земель державної або комунальної власності. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян здійснюється на підставі відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Ці права та обов`язки мають належати спадкодавцеві на момент його смерті. Спадкоємці набувають право на спадщину лише за умови, що вони віднесені законом до спадкоємців померлої особи (за законом або за заповітом) та прийняли спадщину в установленому порядку.

Відносини спадкування регулюються тим законом, який був чинним на час відкриття спадщини, зокрема, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (дата набрання чинності діючого ЦК України) до відносин спадкування застосовуються відповідні правила ЦК УРСР 1963 року.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зібрані докази вказують на те, що у 1982 році матір позивачки, ОСОБА_3 , продала житловий будинок у с. Голосків, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, та вибула на постійне місце проживання до м. Кам`янець-Подільського, внаслідок чого її право користування закріпленою за житловим будинком земельною ділянкою припинено.

У подальшому рішенням Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 19 березня 1993 року №11 відмовлено ОСОБА_3 у виділенні земельної ділянки для ведення підсобного господарства. Також їй не передавалася земельна ділянка у власність в порядку приватизації землі.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому спірні відносини регулюються чинним на той час ЦК УРСР 1963 року.

Встановивши, що за життя ОСОБА_3 не набула права власності на спірну земельну ділянку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що таке право не може перейти до ОСОБА_1 у порядку спадкування.

Посилання ОСОБА_1 на обґрунтованість позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував норм чинного законодавства при вирішенні спору, є помилковими.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Вдовичинський А.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 47