"25" листопада 2020 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
25 листопада 2020р. Справа №642/2902/2020 Провадження №2/642/1082/20
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;
За відсутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ;
розглянув у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, -
Звертаючись до суду позивач на підставі вимог ст.ст.203, 209, 220 ч.2, 316, 317, 319, 328, 334 ЦК України 2004 року, ст.ст.47, 224, 225 ЦК УРСР 1963 року, заявляє позовні вимоги, а саме:
- визнати дійсним договір купівлі-продажу № У-03-170-Н від 11.03.1998 року житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , посвідчений AT «Харківська Універсальна Біржа», зареєстрований 20.03.1998 року в КП «ХМБТІ» за реєстровим № 3149.
В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивачка вказала: 11.03.1998 року на AТ «Харківська універсальна біржа» на підставі ст.15 діючого на той час Закону України «Про товарну біржу» між ОСОБА_4 (покупцем) та ОСОБА_3 (продавцем) був укладений договір купівлі-продажу № У-03-170-Н житлового будинку з надвірними будівлями і господарчими спорудами літ. «А», загальною площею 67,50 кв. м., житловою - 47,90 кв. м., 1927 року забудови, розташованого в АДРЕСА_1 .
Вищезазначений договір 20.03.1998 року за реєстровим № 3149 був зареєстрований за ОСОБА_4 в КП «ХМБТІ», як то передбачалося п. 1.16 Договору.
Пунктом 1.15 Договору було наголошено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», діючого на той час, правочини, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
ОСОБА_4 - чоловік позивачки, що вбачається зі свідоцтва НОМЕР_1 про одруження, отриманого у Мардакертському відділі РАЦС Азербайджану 03.11.1990 року на підставі актового запису № 54 від 03.11.1990 року.
Зі смертю чоловіка залишилася спадщина - житловий будинок з надвірн будівлями і господарчими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .
Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Єдиним спадкоємцем померлого за законом першої черги, яка прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст.1268 Цивільного кодексу України, згідно положень ст. 1261 ЦК України, є дружина спадкодавця.
Після смерті чоловіка у Другій ХМДНК 18.02.2020 року була відкрита спадкова справа № 67/2020. Але оформити спадщину на теперішній час позивачка не має можливості у зв`язку з тим, що договір не оформлено нотаріально.
Тому позивачка заявляє позовні вимоги, про визнання договору дійсним.
Позивачка на позовні наполягала, що вказала в заяві наданої суду.
В підтвердження обґрунтованості заявленого позову, на підставі наданих доказів, судом були встановленні наступні факти та обставини:
11.03.1998 року на AА «Харківська універсальна біржа» на підставі ст. 15 діючого на той час Закону України «Про товарну біржу» між ОСОБА_4 (покупцем) та ОСОБА_3 (продавцем) був укладений договір купівлі-продажу № У-03-170-Н житлового будинку з надвірними будівлями і господарчими спорудами літ. «А», загальною площею 67,50 кв. м., житловою - 47,90 кв. м., 1927 року забудови, розташованого в АДРЕСА_1 .
Вищезазначений договір 20.03.1998 року за реєстровим № 3149 був зареєстрований за ОСОБА_4 в КП «ХМБТІ», як то передбачалося п. 1.16 Договору.
Пунктом 1.15 Договору було наголошено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», діючого на той час, правочини, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
ОСОБА_4 - чоловік позивачки, що вбачається зі свідоцтва НОМЕР_1 про одруження, отриманого у Мардакертському відділі РАЦС Азербайджану 03.11.1990 року на підставі актового запису № 54 від 03.11.1990 року.
Зі смертю чоловіка залишилася спадщина - житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .
Позивачка є єдиним спадкоємцем померлого, першої черги, яка прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, згідно положень ст. 1261 ЦК України.
Після смерті чоловіка у Другій ХМДНК 18.02.2020 року була відкрита спадкова справа № 67/2020.
При оформлені спадщини нотаріус письмово роз`яснила, що згідно положень п. п. 4.15 Глав Розділу 11 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 227 ЦК Української РСР (у редакції 1963 року), який діяв на день посвідчення договору, «договір купівлі-продажу житлового будинку повинено було нотаріально посвідчено, якщо б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору згідно статті 47 ЦК Української РСР.
Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд дійшов наступному:
На підставі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Власник володіє, користується та розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч.9 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.
Згідно зі ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.
Відповідно до ст.225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику.
Як вбачається зі ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне положення містить ч.2 ст.220 ЦК України в редакції 2004 року, а саме якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Частина друга ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року і частина друга ст.220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурору вправі визнати угоду дійсною.
Укладений позивачем на Харківській товарній біржі договір від 11.03.1998 року відповідає порядку укладення договорів на товарних біржах, тобто вимогам ст. 15 Закону «Про товарну біржу».
Таким чином, до відносин щодо купівлі-продажу зазначеного вище нерухомого майна застосовуються норми ЦК, що діяли на час укладення угоди, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Померлий ОСОБА_4 та відповідачка як сторони договору досягай згоди по всім його істотним умовам, договір в повному обсязі відповідав волі сторін.
З боку ОСОБА_4 виконані всі умови договору купівлі - продажу, передала продавцю необхідну грошову суму у повному розмірі за житловий будинок, у зв`язку з чим отримала від продавця будинок та переїхав проживати у будинок, тобто угода була направлена на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання договору від 11.03.1998 року дійсним.
Окрім того, з 01 квітня 1998 року вказаний будинок є постійним місцем проживання позивачки, в якому вона зареєстрована до теперішнього часу, що підтверджується копією паспорту.
Таким чином, на даний час позивачка володію та користуюся вказаним вище житловим будинком, однак позбавлена права розпорядитися ним на свій розсуд у зв`язку з відсутністю належно оформленого правовстановлюючого документу.
Отже, сукупність досліджених доказів, встановлених фактів та обставини, свідчить про обґрунтованість вимог, а тому вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, задовольнити повністю.
Ввизнати дійсним договір купівлі-продажу № У-03-170-Н від 11.03.1998 року житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , посвідчений AT «Харківська Універсальна Біржа», зареєстрований 20.03.1998 року в КП «ХМБТІ» за реєстровим № 3149.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_3 , про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 30ти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв