ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7202/20 Справа № 185/1261/20 Головуючий у першій інстанції: Юдіна С.Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином),

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 07.06.2019 року ОСОБА_2 близько 22.24 год., керуючи автомобілем «Volvo 244» д/н НОМЕР_1 , рухався по лівій смузі по вул. Дніпровська м. Павлограда в напрямку з м.Дніпро до м. Донецька, наблизився до нерегульованого перехрестя з другорядною вулицею Полтавською. У даний час у зустрічному напрямку по лівій смузі вул. Дніпровська в напрямку з м. Донецька на м. Дніпро з перевищенням дозволеної швидкості рухався мотоцикл «Musstang МТ1100-2» д/н НОМЕР_2 під керуванням позивача, який в передбаченому законом порядку не отримував посвідчення водія відповідної категорії. Відповідач перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати поворот ліворуч рухаючись в напрямку заїзду до вул. Полтавська де допустив зіткнення лівою передньою частиною автомобіля з передньою частиною мотоцикла під керуванням позивача. Своїми діями відповідач грубо порушив п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1 ПДР. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилася забоєм головного мозку 2 ст., гострими епідуральними гематомами лобних ділянок з обох сторін, лінійного перелому лівої скроневої кістки, потиличної кістки з діастазом уламка медіально, підшкірних гематом, саден лобних та скроневих ділянок з обох боків, потиличної ділянки, обличчя, кінцівок. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що встановлено вироком Павлоградського міськрайонного суду від 25.11.2019 року. Зазначений вирок набрав чинності і є обов`язковим для суду. Вважає що йому як потерпілому даним злочином було завдано моральної шкоди яка полягає у фізичному болі та стражданнях які він зазначив у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Моральні страждання спричинили негативні зміни в його житті та призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: переживання, тривога, швидка втомлюваність, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, пасивність, знижений настрій, пригніченість, чутливість, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість у собі, тривога з приводу майбутнього, порушення нормального способу життя, оскільки він був вимушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. До теперішнього часу він продовжує лікування. Стан його здоров`я не відновився. У зв`язку із травмою він позбавлений можливості засмагати на сонці, купатися у річці та морі, займатися улюбленими справами. Крім того, за станом здоров`я він був вимушений відмовитися від навчання на денному відділенні у автотранспортному коледжі Національного технічного «Дніпровська політехніка». Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 500000,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням (злочином), в розмірі 10000,00 грн. Стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 2102,00 грн. В задоволенні іншої частини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині розміру стягнутої моральної шкоди на 500000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними в справі доказами, що 07.06.2019 року близько 22.24 год. відповідач, керуючи автомобілем «Volvo 244» д/н НОМЕР_1 , рухався по лівій смузі руху по вул. Дніпровська м. Павлограда в напрямку з м. Дніпро до м. Донецька наблизився до нерегульованого перехрестя з другорядною вулицею Полтавською. У даний час у зустрічному напрямку по лівій смузі руху по вул. Дніпровська в напрямку з м. Донецька до м. Дніпро з перевищенням дозволеної швидкості рухався мотоцикл «Musstang МТ1100-2» д/н НОМЕР_2 під керуванням позивача, який в передбаченому законом порядку не отримував посвідчення водія відповідної категорії. Наблизившись до перехрестя відповідач, змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати поворот ліворуч рухаючись в напрямку заїзду до вул. Полтавська, де допустив зіткнення лівою передньою частиною автомобіля з передньою частиною мотоцикла під керуванням позивача (а.с. 6-10).

Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 10.1 ПДР. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилася забоєм головного мозку 2 ст., гострими епідуральними гематомами лобних ділянок з обох сторін, лінійного перелому лівої скроневої кістки, потиличної кістки з діастазом уламка медіально, підшкірних гематом, саден лобних та скроневих ділянок з обох боків, потиличної ділянки, обличчя, кінцівок. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року у справі №185/6959/19 ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. У відповідності ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 3 роки (а.с. 6-10).

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року №185/6959/19 набрав законної сили 27.12.2019 року.

Зі змісту вказаного вище вироку суду від 25 листопада 2019 року №185/6959/19, встановлено, зокрема, що позивач ОСОБА_3 у момент ДТП 07.06.2019 року рухався на мотоциклі «Мустанг» без мотошолома та не маючи водійського посвідчення, з перевищенням дозволеної швидкості, що підтверджується матеріалами вищевказаного кримінального провадження, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року у справі №185/6959/19.

Згідно довідки Автотранспортного коледжу Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 28.01.2020 року №91, ОСОБА_1 дійсно навчався з 01.09.2017 року по 16.09.2019 року у Автотранспортному коледжі Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» денного відділення спеціальності Транспортні технології; відрахований з коледжу за власним бажанням (а.с. 25).

Відповідно до копії виписки з історії хвороби ОСОБА_1 №3806у КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР, позивач знаходився на обстеженні та лікуванні у відділенні нейрохірургії дитячого віку з 08.06.2019 року по 01.07.2019 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма; забій головного мозку II ступеню; гострі епідуральні гематоми лобних ділянок з обох сторін; лінійний перелом лівої скроневої кістки, травматичне розходження коронароного шва; крайовий вколочений перелом лівого виростка потиличної кістки з діастазом уламка медіально (а.с. 11).

Згідно змісту казаної вище виписки з історії хвороби ОСОБА_1 , стан після операції 20.06.2019 року - дренування та видалення підгострих епідуральних гематом лобних ділянок ліворуч і праворуч; підшкірні гематоми, садна лобних та скроневих ділянок з обох боків, потиличної ділянки, обличчя, кінцівок. Скарги на головний біль, нудоту, запаморочення, блювоту.

У результаті проведеного лікування стан позивача покращився, неврологічна симптоматика регресувала; дренажі видалено; рани загоїлись первинним натягом, шви зняті; виписується з відділення в задовільному стані (а.с. 11).

Відповідно до копії медичної картки позивача, лікарем невропатологом 05.09.2019 року рекомендовано, зокрема, виключити гарячі ванни протягом 3 місяців, перебування на сонці, фізичні та нервово-емоційні навантаження, контроль МРТ головного мозку, консультації нейрохірурга, приступити до занять (а.с.14-24).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 23 статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, з відповідними змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши спричинення позивачу внаслідок ДТП 07.06.2019 року, винуватцем якої визнано вироком суду відповідача, моральної шкоди, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка спричинена у звязку з отриманими позивачем тілесними ушкодженнями через падіння з мотоцикла, однак колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, який є заниженим.

При визначенні розміру компенсації спричиненої позивачу моральної шкоди судом першої інстанції безпідставно не було враховано, що отримані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилася забоєм головного мозку 2 ст., гострими епідуральними гематомами лобних ділянок з обох сторін, лінійного перелому лівої скроневої кістки, потиличної кістки з діастазом уламка медіально, підшкірних гематом, саден лобних та скроневих ділянок з обох боків, потиличної ділянки, обличчя, кінцівок, - за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; період лікування та реабілітації є складним та тривалим.

Після дорожньо-транспортної пригоди 07.06.2019 року позивач знаходився на лікуванні у відділенні нейрохірургії дитячого віку 24 дні з 08.06.2019 року по 01.07.2019 року та 20.06.2019 року переніс операцію - дренування та видалення підгострих епідуральних гематом лобних ділянок ліворуч і праворуч.

Позивач був змушений вживати додаткових зусиль для організації власного життя, отримання сторонньої допомоги на період лікування; позбавлений можливості в період лікування та реабілітації навчатися; змушений також періодично проходити лікування та медичні обстеження, що також підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення КНП «Павлоградська міська лікарня №1» ПМР про проходження стаціонарного лікування з 11.06.2020 року по 20.06.2020 року зі скаргами на періодичні головні болі дифузного характеру, запаморочення, періодичну хиткість при ходьбі, періодичну загальну втому (а.с. 65).

Підпунктом «г» пункту 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями в редакції на час скоєння ДТП) встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Колегія також звертає увагу, що при визначенні розміру моральної шкоди судом апеляційної інстанції враховується, що в момент ДТП 07.06.2019 року позивач ОСОБА_3 рухався на мотоциклі «Мустанг» без мотошолома, що підтверджується, зокрема, його усними поясненнями в судовому засіданні при розгляді зазначеного раніше кримінального провадження (а.с. 6).

Тобто при дотриманні позивачем підпункту г пункту 2.3 Правил дорожнього руху та при наявності в день пригоди на позивачеві мотошолому вірогідність спричинення тяжких тілесних ушкоджень зменшилася б.

Крім того, в момент ДТП 07.06.2019 року позивачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось повних 17 років та він рухався на мотоциклі «Мустанг» з перевищенням швидкості та не маючи посвідчення водія, що є порушенням підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії). А отже ОСОБА_3 керував транспортним засобом без достатньої правової підстави.

Враховуючи наведене, ступінь, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку з ушкодженням здоров`я; враховуючи; з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у достатньому та необхідному розмірі 25000,00 грн.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року підлягає зміні в частині розміру стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди з 10000,00 грн. на 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої суми моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2020 року в частині розміру стягнутої із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінити з 10000,00 грн. на 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді