Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1620/19
Провадження № 2/321/81/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Машкіної Н.В.,
при секретарі - Бородіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Запорізької товарної біржі «Торг-Інвест» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на наступне.
06 лютого 1996 року в Запорізькій товарній біржі «Торг - Інвест» між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу жилого будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до укладеного договору купівлі-продажу будинку вона передала продавцю ОСОБА_2 кошти за житловий будинок в сумі - 286 000 000 карбованців. В свою чергу, ОСОБА_2 передала їй всі наявні правовстановлюючі документи за житловий будинок і сам будинок. Таким чином, всі істотні умови договору були сторонами досягнуті та виконані.
Вищевказаний договір не був посвідчений нотаріально, як того вимагає цивільне законодавство України, оскільки діюче в той період законодавство України дозволено оформлення угоди купівлі - продажу нерухомості на товарних біржах. Зазначений договір не був зареєстрований в органі реєстрації нерухомості. Самостійно оформити угоду купівлі - продажу житлового будинку у нотаріуса не вдалось, оскільки їй не відоме місце проживання відповідача.
На даний час вона має намір зареєструвати вказаний житловий будинок та внести відомості про її право власності на житловий будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тому просить договір купівлі - продажу жилого будинку АДРЕСА_1 , який укладений 06 лютого 1996 року між нею та ОСОБА_3 в Запорізькій товарній біржі «Торг-Інвест», визнати дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Запорізької Товарної біржі «Торг-Інвест» в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з наданою заявою позивача про розгляд справи у її відсутність та неявки відповідача ОСОБА_2 і представника відповідача Запорізької Товарної біржі «Торг-Інвест», фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 1996 року в Запорізькій товарній біржі «Торг- Інвест» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу жилого будинку АДРЕСА_1 .
Згідно зазначеного договору купівлі-продажу продавець ОСОБА_2 передала належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 , а покупець ОСОБА_4 прийняла його у власність і сплатила за нього передбачену грошову суму.
Розділом 6 зазначеного договору встановлено, що цей продаж здійснено за 286 000 000 карбованців. В свою чергу, ОСОБА_2 , передала їй всі наявні правовстановлюючі документи за житловий будинок і сам будинок. (а.с.7).
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого повторно 07 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 27 квітня 2013 року, про що 27 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис №19. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_6 та дружини ОСОБА_6 . (а.с.8).
У відповідності до технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 , замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 . (а.с.10-12).
Згідно копії домової книги ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1 . (а.с.13).
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-XII угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають.
Відповідно до ст.224 ЦК УРСР, що діяв на момент укладання договору і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ч.1 ст.47 ЦК УРСР). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Ст. 153 ЦК УРСР передбачено, до договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 року не передбачав поняття нікчемний правочин.
Даний термін з`явився у ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року.
Таким чином, зазначений договір є оспорюваним і може бути визнаний недійсним при наявності для цього підстав, передбачених ЦК УРСР.
Між тим, як встановлено в ході судового розгляду, на час складання договору купівлі - продажу, позивач домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов договору, отримав у власність від них вищевказаний житловий будинок та вселився туди. Позивач мешкає в даному будинку по теперішній час, сплачує всі комунальні платежі.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК).
Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Судом встановлено, що між продавцями та покупцем було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом біржової угоди, в якій зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу.
Будь-яких суперечок між сторонами угоди судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору.
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позивачем повністю виконано умови укладеного договору, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди і захист майнових прав позивача можливий лише шляхом визнання договору дійсним.
Стаття 392 ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що укладаючи спірний договір купівлі-продажу житлового будинку від 06 лютого 1996 року сторони договору досягли усіх істотних умов договору, угода купівлі-продажу житлового будинку фактично виконана сторонами в повному обсязі, жодна сторона не заявляла вимог про визнання укладеного договору недійсним з підстав недодержання нотаріальної форми договору, за таких обставин позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268, 280-283 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , Запорізької товарної біржі «Торг-Інвест», розташованої за адресою: вул. Ладозька, 16, м. Запоріжжя, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі - продажу жилого будинку АДРЕСА_1 , який укладений 06 лютого 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , в Запорізькій товарній біржі «Торг-Інвест».
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Дата складання повного судового рішення 27.02.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна