СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15195/19

пр. № 2/759/1093/20

25 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2019 р. позивач звернувся до суду з позовними вимогами про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, стягнення судового збору.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що матері позивача- ОСОБА_4 на сім`ю у складі чотирьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 . , ОСОБА_2., відповідно до ордеру на жиле приміщення №11/04 від 17.09.1971, надано право на зайняття квартири АДРЕСА_1 . На даний час у спірній квартирі є зареєстрованими позивач, відповідач, який є його сином та третя особа-донька. Впродовж останніх років відповідач веде антисоціальний спосіб життя, порушує правила співжиття, яке виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства у сім`ї, не працює, комунальних послуг за обслуговування квартири та прибудинкової території не сплачує, неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних злочинів, упродовж останніх трьох років відповідач виніс з квартири меблі, техніку та предмети загальновживаного призначення. Відносно відповідача неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення, у тому числі, щодо вчинення домашнього насильства по відношенню до батька, застосовувалися заходи громадські роботи, штраф. Сумісне проживання з відповідачем робить неможливим нормальне спільне проживання для позивача в одній квартирі, який є інвалідом третьої групи з обмеженням ходьби та постійно перебуває у стресовому стані.

Ухвалою суду від 21.08.2019 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 64).

Судом від 25.02.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач, представник позивача у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 69), причини неявки суду не відомі.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином (а.с. 69), причини неявки суду не відомі.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 17.09.1971 ОСОБА_4 на сім`ю з 4 чоловік ( ОСОБА_1 - син, ОСОБА_7 - дружина сина, ОСОБА_2 - онук) видано ордер №11/04 на право зайняття жилого приміщення, а саме, квартири АДРЕСА_1 (а.с. 37).

ІНФОРМАЦІЯ_6 мати позивача померла (а.с. 38).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача (а.с. 40).

Відповідно до технічного паспорту від 02.04.2015, квартира АДРЕСА_1 складається з 3 кімнат, загальна площа якої становить 56,7 кв.м., житлова площа 39,5 кв.м. (а.с. 42).

У спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 - власник особового рахунку, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_8 - дочка (а.с. 44).

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2011 ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України визнано винним та призначено покарання до трьох років та шести місяців позбавлення волі. Вироком встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю проживання свого батька ОСОБА_1 у кімнаті квартири АДРЕСА_1 , скоїв крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , проживаючого в орендованій кімнаті квартири, на загальну суму 5500 грн 00 коп. (а.с. 46-49).

16.04.2014 відповідач звільнився з Бучанської виправної колонії №85 по відбуттю покарання (а.с. 50).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2015 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив сварку зі своїм батьком ОСОБА_1 , чим порушив насильство в сім`ї психологічного характеру (а.с. 52-53).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2015 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання ОСОБА_2 повторно протягом року вчинив сварку сім`ї, здійснив психологічне насильство по відношенню до батька ОСОБА_1 (а.с. 54).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП. Встановлено, що 01.02.2017 о 22 год. 40 хв. ОСОБА_2 повторно протягом року порушив встановлений відносно нього адміністративний нагляд-був відсутній за місцем проживання при забороні виходу з помешкання з 22 год. 00 хв. (а.с. 55).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23.03.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП. Встановлено, що 24.01.2017 о 22 год. 15 хв. ОСОБА_2 порушив правила адміністративного нагляду, встановлені відносно нього судом, а саме, заборону залишати квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 56).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2018 відносно ОСОБА_2 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік, із застосуванням відповідних обмежень. Встановлено, що за час перебування на волі ОСОБА_2 зарекомендував себе з негативної сторони, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та скоїв ряд адміністративних правопорушень, у тому числі, які посягають на громадський порядок, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (а.с. 57-58).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Приписами ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 157 ЖК УРСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Для застосування норми цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Судом встановлено, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення насильства психологічного характеру в сім`ї відносно свого батька. Постановою суду відносно ОСОБА_2 застосовувалися адміністративні стягнення. Вказані дії відповідача носять системний характер, що призводить до неможливого нормального проживання позивача в одній квартирі з відповідачем, заходи запобігання, що застосовувалися судом до відповідача, є безрезультатними, зважаючи на протиправну поведінку відповідача, яка продовжує існувати.

Вказані обставини, дають суду підстави стверджувати, що спільне проживання позивача з відповідачем, є неможливим в одній квартирі по відношенню до позивача, який є особою похилого віку, інвалідом ІІІ групи, до нього застосовується психологічне насильство.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України; ст.ст. 317, 321 ЦК України; ст.ст. 64, 116, 157 ЖК УРСР; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 25.02.2020.