ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4688/20 Номер провадження 22-ц/814/2469/20Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2020 року, постановлену суддею Яковенко Н.Л., дата не вказана

за заявою ОСОБА_1 про забезпеченя позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд",треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, в якому просила визнати виконавчий напис № 3802 від 05 лютого 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. щодо стягнення з неї заборгованості у розмірі 25 233,69 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила зупинити стягнення за виконавчим написом № 3802 від 05 лютого 2020 року.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. при вчинення виконавчого напису № 3802 від 05 лютого 2020 року було порушено ряд вимог Закону України «Про нотаріат». Зокрема, виконавчий напис вчинено після передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, нотаріусом не перевірено безспірність спору, не повідомлено боржника про вимогу кредитора та ряд інших порушень, що стало підставою для звернення до суду із позовною заявою, тому, з метою ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав, просила суд забезпечити позов шляхом зупинення виконання за виконавчим написом № 3802 від 05 лютого 2020 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з поданої заяви ОСОБА_1 не вбачається достатньо підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивачем не надано відповідних доказів та не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може в майбутньому утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржується виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого відкрито виконавче провадження, відтак, з урахуванням предмету спору і змісту заявлених позовних вимог невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Також зазначає, що між сторонами дійсно існує спір, постанова про звернення стягнення на заробітну плату позивача направлена за місцем роботи та розпочалося стягнення коштів на підставі виконавчого документу, який оскаржується, зупинення стягнення на підставі виконавчого документу до закінчення судового розгляду, що відповідає вимогам закону, не порушує нічиїх прав, так як у разі відмови у задоволенні позовної заяви буде продовжено стягнення на підстави виконавчого документу, однак у разі задоволення позовних вимог, позивачем потрібно буде вживати ряд дій, спрямованих на повернення грошових коштів, які буде стягнуто за час розгляду справи у суді.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С.., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а. с. 1- 3).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області від 12 червня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 3802, виданого 05 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 25 233,69 грн. (а.с. 5).

Враховуючи, що позивач звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі оскаржуваного виконавчого напису, відкрито виконавче провадження, колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа призведе до утруднення чи унеможливлення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, у випадку задоволення її позову.

Згідно ч.1 п.6 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги закону, при цьому виходив з того, що позивачем не наведено будь-яких підстав в силу ч. 2 ст. 149 ЦПК України, які б давали суду право забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса, що позивачем не надано відповідних доказів та не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може в майбутньому утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам та до такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 цієї Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити та в порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом № 3802 від 05 лютого 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 25 233,69 грн..

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, для вжиття яких існували усі передбачені процесуальним законодавством підстави, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно ст. 374 ч.1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ч.1 п. 3,4 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 3, 4, 381-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд складі колегії суддів судової палати з розгляду у цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2020 - скасувати і ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

У порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом № 3802 від 05 лютого 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 25 233, 69 грн. до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про забезпеченя позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов