24.11.2020 Справа 337/3247/20
Провадження № 2/337/1596/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

адвокатів: Марчевського Д.І., Шкабуро О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2020 року з ОСОБА_2 на її- ОСОБА_1 користь, було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти у розмірі 1/6 частини на її утримання, до досягнення молодшою диною трирічного віку.

18.06.2020 року старшому сину- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів на його утримання припинено.

Аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

На теперішній час її матеріальний стан не змінився, вона ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Також не змінився і матеріальній стан відповідача, який отримує заробітну плату більше 100 000 грн., тому просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ј частини заробітку відповідача.

Ухвалою від 20.08.2020 року за позовом відкрито провадження та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача ОСОБА_2 29.09.2020 року надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутності ( а.с.46).

Представник позивача- адвокат Марчевський Д.І. у судовому засіданні підтримав позов. Суду пояснив, що на теперішній час змінилися обставини, за яких було прийнято рішення Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення аліментів на утримання двох дітей на користь позивачки- старша дитина досягла повноліття, а тому відповідач не сплачує аліменти на його утримання, а на утримання неповнолітнього сина з відповідача вираховуються аліменти у розмірі Ѕ частини від визначених судом ј частини аліментів, тобто 1/8 частина заробітку, тому є усі підстави збільшити розмір стягнутих аліментів на утримання малолітньої дитини, що буде справедливим та якнайкращим забезпеченням дитини. Відповідач має у власності нерухоме майно, тому у нього не виникає підстав для оренди житла, що само по собі спонукає додаткові витрати відповідача. Розмір аліментів, які отримує позивачка не є всім тягарем щодо утримання дитини, а є розміром їхнього способу життя. На теперішній час молодшій дитині виповнилося 3 роки, позивачка ніде не працює, не перебуває ні з ким у будь-яких трудових відносинах, чи вийде на роботу після вказаної відпустки, сказати не може. Позивачка отримує допомогу від своїх родичів, але суму такої допомоги назвати не може, доказів отримання вказаної допомоги, надати суду не може. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності ( а.с.42).

Представник відповідача- адвокат Шкабуро О.В. проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що при винесенні рішення Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 26.02.2020 року, були досліджені обставини по справі, ухвалено рішення про стягнення з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей аліментів у розмірі ј частини заробітку, ця сума була достатня для утримання двох дітей. На теперішній час старша дитина досягла повноліття, а на утримання молодшого сина щомісячно з відповідача вираховуються аліменти у середньому розмірі 13 900 грн. Цих коштів достатньо для утримання трирічної дитини. Законодавством передбачено звернення до суду з позовом про збільшення розміру стягнутих аліментів у разі зміни майнового або сімейного стану. Звертаючись до суду з позовом, позивачка не надала жодного доказу у частині змін її майнового стану, оскільки аліменти відповідачка на сина як отримувала так і отримує у розмірі 1/8 частини, а середня сума аліментів на одну дитину-13900 грн., що набагато перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Права дитини жодним чином не порушено, а досягнення старшим сином повноліття, ніяким чином не вплинуло на суму аліментів, які відраховуються на утримання малолітнього сина. На теперішній час змінилися обставини саме у відповідача- він вдруге одружився, винаймає собі житло, бо квартиру залишив позивачці. Також, звертаючись з позовом до суду, позивачка не надала жодного доказу, що сума аліментів- 13900 грн. є недостатньою для утримання трирічної дитини та доказів того, що і вона сама утримує неповнолітню дитину. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24..12.2019 року до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти у розмірі 1/6 частини на утримання ОСОБА_1 до досягнення молодшою дитиною трирічного віку.

18.06.2020 року старшому сину сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів на його утримання припинено.

Аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, а саме у розмірі 1/8 частини заробітку відповідача.

Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2020 року, при прийнятті судом рішення, було враховано вимоги ст.. 182 СК України.

З моменту внесення змін у законодавство щодо стягнення та сплати аліментів та встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ОСОБА_2 сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі Ѕ частини аліментів, які було стягнуто сумом на утримання двох неповнолітніх детей ( ј частина), а саме у розмірі 1/8 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Як вбачається з довідки-рахунку від 14.09.2020 року про розмір нарахованих та утриманих аліментів, з відповідача ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно відраховувалися аліменти у сумах: січень 2020 року-24 000 грн.; лютий 2020 року- 21000 грн.; березень 2020 року- 24 000 грн.; квітень 2020 року- 49403 грн. 93 коп.; травень 2020 року 20400 грн.; червень- 16303 грн. 73 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виповнилося 18 років.

У подальшому, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 утримувалися аліменти у сумі: липень 2020 року- 10 900 грн.; серпнень 2020 року-13820 грн. ( а.с.37).

Прожитковий мінімум для дітей у віці до 6 років, з 01 липня пo 30 листопада 2020 року визначений у розмірі 1699 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З вказаного вище вбачається, що кожний з батьків повинен утримувати дитину неповнолітню.

З досліджених судом доказів безпосередньо у судовому засіданні вбачається, що утримує неповнолітнього сина, 2017 року народження лише батько, оскільки жодного доказу утримання дитини матір`ю, як при зверненні до суду із вказаним позовом, так і у судовому засіданні представником позивача, суду надано не було.

Згідно вимог ст. 264 ЦПК Україниґ, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і вст. 8 Закону України "Про охорону дитинства".

Як визначено в ч. 2ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка при подачі позову до суду вказує, що розмір аліментів визначений судовим рішенням від 26.02.2020 року, після досягнення повноліття старшим сином, повинен бути збільшений на утримання неповнолітнього сина, 2017 року народження, бо вона ніде не працює, її та відповідача матеріальний стан не змінився.

Тобто, в якості підстав позову позивачка посилається на те, що вона не працює, відповідач вже не сплачує аліменти на утримання старшого сина, який досяг повноліття. Між тим, наведені обставини не є відповідно до статті 192 СК України підставами для збільшення розміру аліментів, визначеного раніше рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та роз`ясненнями, викладеними у п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення, так і у бік покращення.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України, саме ініціатор позову повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Отже, із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Тобто, при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Так, судом установлено, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, відповідач створив нову сім`ю ( а.с.38).

Таким чином, матеріальне становище ОСОБА_2 з моменту постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей не покращилося, а, навпаки, певною мірою ускладнилося тим, що у нього на утриманні ще, крім дітей сторін по справі, фактично перебуває дружина, яка не працює ( а.с.39).

Отже, на думку суду, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність передбачених статтею 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на неповнолітнього сина, 2017 року народження, позивачем та представником позивача суду не надано, а наявні в матеріалах справи документи та встановлені в ході розгляду справи обставини, про таке не свідчать.

Крім того, ні позивач, ні його представник-адвокат, не надали суду жодного доказу щодо зміни матеріального становища позивача.

Згідно змісту ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом установлено, та підтверджено представником позивача у судовому засіданні, що позивачка ОСОБА_1 , після досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, ніде не працює, будь-яких підстав щодо неможливості працевлаштування, в тому числі і за станом здоров`я, позивачем та його представником суду не надано, жодних доказів того, що сама позивачка, відповідно до ст.. 180 СК України виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання малолітньої дитини матеріально, суду не надано, оскільки у судовому засіданні представник позивача-адвокат Марчевський Д.І. пояснив, що позивачка ніде не працює, чи буде виходити на роботу, йому невідомо, позивачка отримує допомогу від своїх родичів, але суму такої допомоги назвати не може, доказів отримання вказаної допомоги, надати суду також не може.

Враховуючи вищевикладене, зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, взявши до уваги матеріальне становище як позивача так і відповідача, а також ту обставину, що інших підстав для збільшення розміру аліментів позивачка не наводить (зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них), суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід відмовити, оскільки позивачем та представником позивача не надано належних доказів на підтвердження існування передбачених ст. 192 СК України підстав для такої зміни, та її позовні вимоги в цілому є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст. 182, 192 СК України, ст. 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено судом 27.11.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є. Гнатик