ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2911/19
номер провадження 4-с/695/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.,

з участю секретаря с/з Розпутньої І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та постанови головного державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Прокопенко Вікторії Вікторівни від 15.08.2019р., прийняті у виконавчому провадженні № 8020952, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та постанови головного державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Черкаської області Прокопенко В.В. прийняті у виконавчому провадженні № 8020952.

Вказана скарга мотивована тим, що на виконанні Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Черкаської області перебувають матеріали виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-629 від 02.06.2008р., виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2008 року і до досягнення дочкою повноліття.

У ході здійснення вказаного виконавчого провадження головний державний виконавець Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Черкаської області Прокопенко В.В. винесла 15.08.2019р. постанови, якими було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, встановлено тимчасове обмеження у праві полювання та тимчасове обмеження у праві користування зброєю, до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів у вказаному виконавчому провадженні.

Скаржник не погоджується із вищевказаними постановами державного виконавця, оскільки він не працює із 2008 року, іноді має підробіток шляхом перевезення малогабаритних вантажів не на власному автомобілі, тому можливість керування транспортним засобом є для нього єдиним джерелом існування. Крім того, оскільки він сплачує аліменти в розмірі, що, на його думку, становить 30% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, то в його діях відсутнє ухилення від виконання зобов?язань. Таким чином, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов?язань, а за ухилення від їх виконання, тому постанови підлягають скасуванню.

У судовому засіданні 17.10.2019р. скаржник наполягав на задоволенні скарги, пояснив, що неофіційно працює водієм, у разі обмеження у праві керування буде позбавлений джерела засобів для існування. Він не згідний з нарахованою сумою заборгованості зі сплати аліментів, оскільки від сплати аліментів не ухиляється. У судові засідання 12.12.2019р. та 14.02.2020р. не з"явився із невідомих для суду причин (на вимогу суду не було надано доказів неможливості прибуття у судове засідання 12.12.2019р.), хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у порядку визначеному чинним законодавством.

Головний державний виконавець Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Черкаської області Прокопенко В.В. у судовому засіданні проти задоволення вказаної скарги заперечувала та надала суду розрахунок суми заборгованості по сплаті аліментів, на підставі якого і винесла вказані оспорювані постанови від 15.08.2019 року. Вказала, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.01.2020р. становила 82 823,02 грн. При винесенні оскаржуваних постанов вона діяла згідно чинного законодавства, боржник не погашає існуючу заборгованість та сплачує аліменти не в повному обсязі, борг наростає щомісячно і на день розгляду скарги становить 84 049,77 грн. Згідно ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов?язаний виносити постанови про обмеження боржника, якщо заборгованість більше 4 місяців.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що в рамках виконання виконавчого провадження № 8020952 по виконанню виконавчого листа № 2-629 від 02.06.2008р., виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2008 року і до досягнення дочкою повноліття, 15.08.2019 року головним державним виконавцем Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Черкаської області Прокопенко В.В. винесено постанови, якими було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві користування транспортними засобами, встановлено тимчасове обмеження у праві полювання та тимчасове обмеження у праві користування зброєю, до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів у вказаному виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів вказаної скарги, скаржник ОСОБА_1 не погоджується із вказаними постановами та просить суд їх скасувати, мотивуючи свої вимоги тим, що можливість керування транспортним засобом є для нього єдиним джерелом існування та в його діях відсутнє ухилення від виконання зобов?язань, оскільки він хоч і не в повному обсязі, але сплачує аліменти.

Нормами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так скаржник, зазначаючи про неправомірність постанов державного виконавця не надав суду жодного доказу неправомірності дій державного виконавця. Відсутність заборгованості у зазначеному державним виконавцем розмірі на час винесення оспорюваних постанов не стверджується жодним розрахунком, який суд міг би взяти до уваги при вирішенні вказаної справи.

Натомість державним виконавцем до суду була надана довідка-розрахунок, із якої судом вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів у боржника наявна і на час звернення боржника з вказаною скаргою.

Таким чином судом встановлено, що боржником належним чином не виконуються свої зобов"язання щодо сплати аліментів.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов"язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином із норм чинного законодавства вбачається, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов"язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і до Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення оспорюваних постанов) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 ЗУ «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої (в редакції закону, який діяв на час винесення вказаних оспорюваних постанов) строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев"ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв"язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю І, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Отже, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Суд зазначає, що він розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що безпосередньо визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Разом із тим, скаржником, як вже зазначалося вище, до суду не було надано жодних доказів того, що можливість керування транспортним засобом є для скаржника єдиним джерелом існування. Жодних інших доводів стосовно неправомірності винесення державним виконавцем вказаних оспорюваних постанов, суду надано не було.

Крім того, скаржником не заперечується той факт, що він сплачує аліменти не повністю, визначаючи їх розмір на власний розсуд, не виконуючи таким чином рішення суду у повному обсязі.

Суд констатує, що скаржником не було доведено жодним належним та допустимим доказом факту порушення державним виконавцем норм ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо підстав застосування до нього вказаних тимчасових обмежень.

Суд зазначає, що закон спрямований на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів з метою зменшення заборгованості зі сплати аліментів, а також забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які отримують аліменти.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, виходячи із системного аналізу норм права та доказів вивчених судом у судовому засіданні, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що вказана скарга є необґрунтованою, тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії та постанови головного державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Прокопенко Вікторії Вікторівни від 15.08.2019р., прийняті у виконавчому провадженні № 8020952.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст ухвали виготовлений 18 лютого 2020 року.