Справа № 345/2338/17
Провадження № 22-ц/4808/1305/20
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Фединяк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю ОСОБА_1 її представника адвоката Ясінця В.П.

представника ОСОБА_2 адвоката Іваніва О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 07 липня 2017 року, ухвалене у складі судді Якимів Р.В. у м.Калуші,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з метою оформлення спадщини після смерті її племінника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона звернулася до приватного нотаріуса Хомин Н. Б. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів майно. Посилаючись на те, що інших спадкоємців у спадкодавця немає, просила визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 та індивідуальний гараж по АДРЕСА_3 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 липня 2017 року визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті племінника ОСОБА_3 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 та індивідуальний гараж по АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що вона не була залучена до участі у розгляді справи в якості відповідача, чим порушено її право на одержання спадкового майна. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена у квітні 2017 року після її звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона проживала разом із померлим близько 23 років. Вказує, що правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у неї.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

Представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, про закриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вступила у володіння спадковим майном після смерті її племінника. Спору з іншими спадкоємцями щодо спадкового майна немає, а тому за нею слід визнати право власності на спірне спадкове майно

Як вбачається з змісту апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 , яка не була учасником справи при її розгляді судом першої інстанції, вказує, що оскаржуваним рішенням допущено порушення її прав та інтересів на спадкування майна померлого ОСОБА_3 , остільки спадкодавець тривалий час проживав разом з нею, тому вона має право на успадкування майна після відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01 грудня 2004 року надав тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» та вказав на те, його треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана норма права визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд в постанові від 09 вересня 2019 року провадження № 61-16143ск19 наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Отже, право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_3 був спадкоємцем своїх батьків: ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно: квартира АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, квартира АДРЕСА_1 , яка належала в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також гараж, який знаходиться на АДРЕСА_3 , який належав на праві приватної власності ОСОБА_3 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з довідкою Центру надання адміністративних послуг виконкому Калуської міської ради від 05 квітня 2017 року у квартирі, що належить спадкодавцю ОСОБА_3 , ніхто інший зареєстрований не був.Положеннями книги шостої ЦК України передбачено строки, порядок та підстави набуття спадкових прав.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами ч. 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Судом встановлено, що 02 червня 2017 року ОСОБА_2 у передбачений частиною першою статті 1270 ЦК України строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 племінника ОСОБА_3 .

Згідно з повідомленням Калуського міського нотаріального округу від 29 червня 2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

ОСОБА_1 не входить до жодної із черг спадкоємців за законом, як це передбачено статтями 12611265 ЦК України, і права на спадкування згідно зі статтею 1259 ЦК України у неї не виникло.

Доказом того, що ОСОБА_1 не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є рішення Калуського міськрайонного суду від 14 лютого 2018 року, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини залишено без задоволення. Крім того, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування майна та визнання права на спадкування залишено без розгляду.

Суд відхиляє доводи апелянта про те, що її безпідставно не залучено до участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно про визнання права власності на майно в порядку спадкування, так як суперечать роз`ясненням, даним у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" згідно яких відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Такі ж роз`яснення дані у листі вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, що належними відповідачами у спорах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є інші, окрім позивача, спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем знаходження майна.

Зазначене свідчить про те, що оскаржуване судове рішення, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно після смерті її племінника ОСОБА_3 , а саме.: квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 та індивідуальний гараж по АДРЕСА_3 не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , оскільки вона не прийняла спадщину після смерті спадкодавця.

Згідно із ч. 3 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У зв`язку з тим, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 липня 2017 року не вирішувалося, то відкрите апеляційне провадження за її апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрито, то немає підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 07 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складено 26 листопада 2020 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

О.О.Томин