Справа № 211/5976/20
Провадження № 2-н/211/1492/20
У Х В А Л А

іменем України

30 листопада 2020 року

Суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно до ч.2 ст. 161 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до статті 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

У заяві про видачу судового наказу, заявник ОСОБА_4 , адресою реєстрації свого місця мешкання, зазначила адресу - АДРЕСА_2 . Адресою свого фактичного перебування, зазначила адресу - АДРЕСА_3 з посиланням на ст. 28 ч. 1 ЦПК України, та на підтвердження даної обставини до матеріалів заяви про видачу судового наказу додала копію договору оренди квартири (житлового приміщення) за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до положень ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях),повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього,своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Додана копія договору оренди квартири (житлового приміщення) за адресою: АДРЕСА_3 , є не засвідченою належним чином, та не містить дати укладання та засвідчення.

Інших доказів на підтвердження підсудності, як то акт або довідку з місця проживання, матеріали заяви про видачу судового наказу не містять. Додана довідка з місця роботи заявника датована 27.08.2020 року та не є підтвердженням проживання чи перебування заявника за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки відображає лише факт її праці та розмір її середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до ст. 165 ч. 1 п.9 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу за даною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 165, 166, 167 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття- відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Також роз`яснити заявнику її право на звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко