Справа № 310/9203/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Морока С.М.,

за участі секретаря судового засідання Олійник Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу №310/9203/19 за позовом Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «КК «КомЕнерго-Бердянськ», про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням гуртожитку,

В с т а н о в и в:

Бердянська міська рада Запорізької області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «КК «КомЕнерго-Бердянськ», про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням гуртожитку, в якому зазначено, що гуртожиток, який розташований по АДРЕСА_1 , є власністю територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Згідно довідки балансоутримувача будинку ТОВ «КК «КомЕнерго-Бердянськ» від 24.07.2019 №210, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповіді відділу реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради від 29.10.2019 №6448 зазначено, що за даними Реєстру територіальної громади міста Бердянська місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

11.07.2019 було проведено обстеження кімнати АДРЕСА_3 на предмет проживання Відповідача. В ході обстеження було встановлено, що відповідач в кімнаті АДРЕСА_3 , не мешкає. Зі слів сусідів, ОСОБА_2 за даною адресою ніколи не проживала.

Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем протягом шести місяців, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

Відповідно до Аналізу судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.08.2013 розмежовують правовий режим гуртожитків, житлові приміщення у яких підлягають приватизації та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання.

Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР.

Щодо мешканців інших гуртожитків, на яких не поширюються гарантії, передбачені Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», то такі гуртожитки призначені для тимчасового проживання осіб, тому щодо мешканців цих гуртожитків правила статей 71, 72 ЖК УРСР не поширюються, оскільки можливість визнання мешканців таких гуртожитків не передбачена ні ЖК УРСР, ні Примірним положенням про гуртожитки.

Також, відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення застосовують і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа.

Гуртожиток по АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, тобто, підлягає приватизації. Особи зареєстровані у вказаному гуртожитку, в разі їх відсутності понад встановлені строки, визнаються такими, що втратили право користування жилим приміщенням в судовому порядку відповідно до статті 72 ЖК УРСР.

Під тимчасовою відсутністю стала судова практика розуміє такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, виходячи з норм ЖК, не можуть вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримання за собою житла.

Згідно акту обстеження від 11.07.2019, Відповідач за місцем реєстрації ніколи не проживала.

Вищезазначені обставини також можуть бути підтвердженні показами свідків, яких необхідно викликати в судове засідання.

Згідно довідки ТОВ «КК «КомЕнерго-Бердянськ», відповідач має заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2453,66 грн.

Згідно листа ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» від 02.10.2019 №2162 Відповідач має заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 9439,58 грн.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Інформація щодо причин непроживання Відповідача за місцем реєстрації у Бердянської міської ради та її виконавчого комітету відсутня, будь-які заяви від відповідача з цього приводу на адресу Бердянської міської ради та її виконавчого комітету та ТОВ «КК «КомЕнерго-Бердянськ» не надходили.

Враховуючи вказане, позивач вважає, що відповідач була відсутня у спірному приміщенні більше ніж шість місяців без поважної причини, у зв`язку з тим, що ніколи не проживала.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 . підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Суду пояснив, що відповідач зареєстрована у гуртожитку з 2013 року, стояла у черзі як така, що потребувала поліпшення житлових умов. За нею зареєстровано в кімнаті ліжкомісце, але фактично там не проживала.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

Представник третьої особи ТОВ «КК «КомЕнерго-Бердянськ» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника, в якій вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд, на підставі ст.280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Територіальній громаді м. Бердянськ в особі Бердянської міської ради на праві комунальної власності на підстві свідоцтва про право власності від 17.08.2003 року належить гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

Згідно довідки ТОВ КК «Коменерго-Бердянськ» від 24.07.2019 №210 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована наймач ОСОБА_2 , 1950 р.н. (а.с.12).

Відповідно до довідок ТОВ КК «Коменерго-Бердянськ» на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_2 . Станом на 21.10.2019 заборгованість ОСОБА_2 за квартплату становить 2453,66 грн., заборгованість абонента ОСОБА_2 за послуги з централізованого опалення складає 9439,58 грн. (а.с. 9,11).

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що є комендантом гуртожитку, з лютого 2013 року у кімнаті АДРЕСА_3 зареєстрована ОСОБА_2 , але в кімнату вона не вселилась, та з часу реєстрації в гуртожитку не проживає.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду повідомили, що в 2013 році в кімнату АДРЕСА_3 зареєструвалась ОСОБА_2 , їй передали ключ від дверей, вона оглянула кімнату, повідомила їм , що їй там не сподобалось, після чого, пішла і більше її не бачили, своїх речей до кімнати вона не завозила. До кімнати не вселялась, та ніколи там не проживала, ніхто інший в кімнаті не мешкає.

За змістом ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення, зокрема, будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Як вбачається зі ст.130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується КМ України.

Частиною 1 ст.61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний вище гуртожиток знаходиться у комунальній власності та відповідач є наймачем житлової площі у цьому гуртожитку.

Відповідно до абз. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідач є зареєстрованою у гуртожитку за вказаною позивачем адресою, однак так як вона там фактично не проживає більше 6 місяців без причин, що могли б бути оцінені і визнані судом як поважні, будь - які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою реєстрації у вказаному вище гуртожитку у відповідача відсутні.

Даних про те, що маються будь - які перешкоди для фактичного проживання відповідача у зазначеній вище квартирі гуртожитку, немає.

Таким чином, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідач більше півроку не проживає у вказаній вище кімнаті без причин, які можна було б оцінити як поважні.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13,76, 77, 80-82, 89, 141, 209, 223, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 9, 130, 71, 72, ч.1ст. 61ЖК України, суд

У х в а л и в:

Позовну заяву Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «КК «КомЕнерго-Бердянськ», про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням гуртожитку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Бердянської міської ради Запорізької області судовий збір у розмірі 1921,00 гривня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду С. М. Морока