Справа № 216/3450/19
провадження 2/216/1485/20
РІШЕННЯ

іменем України

20 січня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Марущак І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, на належне йому за життя на праві спільної власності майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 45 кв.м, житловою площею 27.3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку було набуто на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.07.2007; садовий будинок з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: садового будинку, А-2, загальною площею 72,4 кв.м, житловою площею 54,8 кв.м (за рахунок проведення поточного ремонту без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій змінено житлову площу садового будинку А-2 з 35,4 кв.м на 54.8 кв.м, не є самочинним, не потребує введення в експлуатацію, загальна площа без змін 72.4 кв.м), сарай, Б; вбиральня-літній душ, В; ворота,1; цей садовий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108; право власності на садовий будинок з господарським будівлями було набуто на підставі договору купівлі продажу від 30.12.2011; земельну ділянку розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням для колективного садівництва, право власності на цю земельну ділянку було набуто на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.12.2011. Позивач вчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. 16.05.2019 вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки під час набуття права власності на вище вказане майно, стороною договорів була лише позивач, хоча майно було придбано за час перебування в зареєстрованому шлюбі та померлий мав право на 1/2 частку на підставі ст. 60,63 СК України, разом з цим, як зазначив нотаріус він не має права виділити частку у спільному майні подружжя та запропонував звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд: визнати, що частка позивача та частка померлого чоловіка - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1254, є рівними по 1/2 частки у спільному майні подружжя, а саме: двокімнатній квартирі, загальною площею 45 кв.м, житловою площею 27.3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , садовому будинку з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: садового будинку А-2, загальною площею 72,4 кв.м, житловою площею 54,8 кв.м, земельної ділянки розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням для колективного садівництва; визнати, що позивачу на праві власності належить 1/2 частина двокімнатної квартири, загальною площею 45 кв.м, житловою площею 27.3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частка садового будинку з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: садового будинку А-2, загальною площею - 72,4 кв.м, житловою площею - 54,8 кв.м, 1/2 частка земельної ділянки розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням для колективного садівництва; визнати, що позивачу в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1254, належить 1/2 частина двокімнатної квартири, загальною площею 45 кв.м, житловою площею 27.3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частка садового будинку з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: садового будинку А-2, загальною площею - 72,4 кв.м, житловою площею - 54,8 кв.м, 1/2 частка земельної ділянки розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням для колективного садівництва.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача адвоката Довбні О.В. надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача Тімуш К.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце засідання повідомлялись належним чином, надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, вимоги позовної заяви визнали в повному обсязі.

Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, зокрема Книгою шостою «Спадкове право», Розділом першим «Право власності», а також Сімейним кодексом України.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , який був чоловіком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 2120 (а.с. 14) та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1254 (а.с. 15).

У період шлюбу ОСОБА_1 було придбано таке майно:

- двокімнатну квартира, загальною площею 45 кв.м, житловою площею 27.3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.07.2007 (а.с. 16), витягом з Державного реєстру правочинів № 4264267 (а.с. 17) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 18);

- садовий будинок з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: садового будинку А-2, загальною площею 72,4 кв.м, сараю Б; вбиральні-літнього душу В; воріт 1; цей садовий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, що підтверджується договором купівлі-продажу садового будинку з господарськими будівлями від 13.12.2011 (а.с. 21-22), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164310748 (а.с. 23) та витягом про державну реєстрацію прав № 32947614 (а.с. 24);

- земельну ділянку розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням для колективного садівництва, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 30.12.2011 (а.с. 33-34), витягом з Державного реєстру правочинів №10793352 (а.с. 35), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 (а.с. 36).

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За частиною 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі вказаних обставин судом встановлено, що квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , садовий будинок з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка, розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, є майном спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуте в період перебування у шлюбі.

За частиною 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, позивачем підтверджено, що ОСОБА_4 мав право власності на 1/2 частку вищевказаного майна, яку він набув за час шлюбу з ОСОБА_1 та яку юридично не оформив.

Частиною 1 статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи за № 10-2019, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого ОСОБА_1 . Із заявами про відмову від прийняття спадщини на її користь звернулися діти спадкодавця: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Більше з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Постановою державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 16.05.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , оскільки не визначено право власності в спільному майні подружжя на спадкове майно.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Враховуючи, що єдиним спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 , беручи до уваги те, що позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 321, 375, 376, 368, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати що, частка ОСОБА_1 та частка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у спільному майні подружжя а саме: двокімнатної квартири, загальною площею 45 кв.м, житловою площею - 27.3 кв.м, розташованій на 7 (сьомому) поверсі 9 (дев`ятиповерхового) будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , садового будинку з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: садового будинку А-2, загальною площею - 72,4 кв.м, житловою площею - 54,8 кв.м, земельної ділянки, загальним розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням для колективного садівництва - є рівними по 1/2 частки кожного.

Визнати, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частка двокімнатної квартири, загальною площею 45 кв.м, житловою площею 27.3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частка садового будинку з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: садового будинку А-2, загальною площею - 72,4 кв.м, житловою площею - 54,8 кв.м, 1/2 частка земельної ділянки, загальним розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням для колективного садівництва.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності: на 1/2 частку двокімнатної квартири, загальною площею 45 кв.м, житловою площею 27.3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на 1/2 частку садового будинку з господарським будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: садового будинку А-2, загальною площею - 72,4 кв.м, житловою площею - 54,8 кв.м, на 1/2 частку земельної ділянки, загальним розміром 0,0601 га, кадастровий номер: :08:156:0108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням для колективного садівництва.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

-відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27;

-третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

-третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов