Справа № 313/1512/19
Провадження № 2/313/145/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,60 га, кадастровий номер :09:014:0005, для ведення підсобного господарства, яка розташована на території с. Піскошено, Менчикурівської сільської ради народних депутатів, у порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, але у судове засідання не з`явилася. До суду звернулася з письмовою заявою у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Голова Менчикурівської сільської ради Дзіневський І.П., звернувся із заявою у якій просить суд розглянути справу без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

07.05.2008 р., чоловік позивачки ОСОБА_2 , на підставі договору дарування земельної ділянки від 07.05.2008 р. посвідченого приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Глобою В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1244 набув право власності на земельну ділянку площею 0,60 га, кадастровий номер :09:014:0005, для ведення підсобного господарства, яка розташована на території с. Піскошено, Менчикурівської сільської ради народних депутатів та яка була подарована йому рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Чоловік позивачки за життя право власності на вказану земельну ділянку в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстрував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловік позивачки ОСОБА_2 помер.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема на наступне майно: земельна ділянка площею 0,60 га, кадастровий номер :09:014:0005, для ведення підсобного господарства, яка розташована на території с. Піскошено, Менчикурівської сільської ради народних депутатів та належала спадкодавцю на підставі договору дарування земельної ділянки від 07.05.2008 р. посвідченого приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Глобою В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1244.

У червні 2019 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Веселівської районної державної нотаріальної контори Дзябко М.І. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

23.08.2019 р. державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 873/02-31 від 23.08.2019 р. у зв`язку із тим, що при зверненні до нотаріальної контори позивачка не надала договір дарування земельної ділянки, посвідчений 07.05.2008 р. приватним нотаріусом Глобою В.І. на ім`я померлого ОСОБА_2 , який не зареєстрував право власності на нерухоме майно, указане в цьому договорі у відповідному органі державної реєстрації, що суперечить ст. 182 ЦК України, ч. 4 ст. 334 ЦК України.

Нездійснення чоловіком позивачки за життя реєстрації свого права власності на вказану земельну ділянку в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, позивачка, як спадкоємиць першої черги за законом, позбавлена можливості на прийняття у спадщину спірного спадкового майна.

Інші спадкоємці окрім позивача відсутні, спадкове майно під арештом, заставою та забороною на відчуження не перебуває, що підтверджується копією спадкової справи № 125/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивачем надані докази, а саме: договір дарування земельної ділянки від 07.05.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Глобою В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1244; державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП № 000003; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56407146 від 04.06.2019 р.; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 873/02-31 від 23.08.2019 р.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Крім того, частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідач позов визнав, що підтверджується його письмовою заявою, що долучена до справи.

Згідно ст. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Питання із судовими витратами вирішити з врахуванням думки позивачки, яка просить судові витрати залишити за нею.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 392, 1261, 1267, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 1-13, 81, 89, 141, 200, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,60 га, кадастровий номер :09:014:0005, для ведення підсобного господарства, яка розташована на території с. Піскошено, Менчикурівської сільської ради народних депутатів, у порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 .

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02.03.2020 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний

21.02.2020