Справа № 502/1583/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Новицької А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради

про

визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування поданого позову з урахуванням уточнень від 11.09.2019 року позивач зазначив, що житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належали на право власності - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках, так як вищевказаний житловий будинок станом на 16 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, вищевказані особи мешкали в житловому будинку на 16 квітня 1991 року та були членами колгоспному двору, мали рівні частки у житловому будинку та спорудах по 1/3 частки кожному відповідно до ст.ст. 328, 355, 356, 357 ЦК України.

Вищевказаний житловий будинок, приналежні до нього будівлі та споруди відносяться до типу колгоспного двору, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 на право особистої власності на жилий будинок від 31 серпня 1988 pоку, главою якого є ОСОБА_2 .

Брат позивача - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті спадкодавця залишилась 1/3 частка вищевказаного житлового будинку, приналежних до нього будівель та споруд.

На підставі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , (який був неповнолітній на час смерті батька) прийняли спадщину, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується записом у домовій книзі про реєстрацію місця проживання.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рівні, тобто по 1/6 частки вищевказаного житлового будинку.

Однак, після смерті ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, яке залишилось після його смерті, не оформили.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, на момент смерті ОСОБА_3 , їй фактично належала 1/2 частка вищевказаного житлового будинку, так само 1/2 частка належала ОСОБА_4 .

Після смерті спадкодавця залишилась 1/2 частка вищевказаного житлового будинку, приналежних до нього будівель та споруд та земельна ділянка площею 2, 83 га, яка розташована на території Кілійської міської ради Одеської області та належить на праві приватної власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серія P1 № 493327, виданого 18 жовтня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3219, кадастровий номер: :01:001:0284.

На підставі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4 прийняв спадщину, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується записом у домовій книзі про реєстрацію місця проживання.

Однак, після смерті матері - ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця не оформив. Отже, на момент смерті спадкодавця, ОСОБА_4 фактично належали вищевказаний житловий будинок та земельна ділянка площею 2,83 га, які розташовані на території Кілійської міської ради.

ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті спадкодавця залишились вищевказаний житловий будинок та земельна ділянка площею 2,83 га які розташовані на території Кілійської міської ради Одеської області, кадастровий номер: :01:001:0284.

На підставі ст.ст. 1217, 1258, 1263 ЦК України позивач є спадкоємцем третьої черги за законом. Спадкоємці першої та другої черги відсутні. На час смерті ОСОБА_4 у вищезазначеному будинку інші особи не проживали, про що свідчить домова книга про реєстрацію осіб які проживали у будинку АДРЕСА_1 .

Після смерті племінника - ОСОБА_4 , позивач успадкувала нерухоме майно, здійснювала поховання: брата - ОСОБА_2 , невістки - ОСОБА_3 та племінника ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є племінником позивача, який успадкував після смерті своїх батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вищевказане спадкове майно.

При видачі свідоцтва про смерть на ім`я спадкодавця -

ОСОБА_4 були допущені певні помилки. Так, в свідоцтві про народження племінника, в свідоцтві про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження ОСОБА_2 , в свідоцтві про моє народження, прізвище на російський мові вказано « ОСОБА_3 », а також в свідоцтві про народження племінника у графі відомості про батьків вказані прізвища батьків російською мовою - « ОСОБА_2 и ОСОБА_3 ». При цьому, свідоцтво про смерть племінника видано з орфографічною помилкою у прізвищі, а саме правильно українською мовою прізвище спадкодавця є « ОСОБА_2 ».

14 червня 2019 року позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області.

Зазначена заява була зареєстрована у вхідну кореспонденцію за №594/02-14. Однак у повідомленні нотаріуса за № 704/02-14 від 14.06.2019 року позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Як зазначає позивач, вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин так як є людиною похилого віку, тривалий час хворіла та хворіє і на момент відкриття спадщини та протягом подальших місяців постійно знаходиться на амбулаторному лікуванні в Кілійській амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

На підставі вищезазначеного, позивач просила суд надати їй додатковий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після відкриття провадження у справі позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі /а.с. 52/.

Представник відповідача - Кілійської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти задоволення позову.

На підставі письмових заяв всіх учасників справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.12.1948 року Кілійським рай ЗАГС Ізмаїльської області встановлено, що (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_1 » народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками записані (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_10 и ОСОБА_11 », актовий запис № 438 від 03.12.1948 року, /а. с. 4/.

Шлюб ОСОБА_12 , 1942 року народження та ОСОБА_1 , 1948 року народження, був зареєстрований 12.08.1966 року м. Кілія Кілійським р/б ЗАГС Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 106 від 12.08.1966 року, / а. с. 5/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 09.11.1951 року Кілійським рай. ЗАГС Ізмаїльської області встановлено, що (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_14 родился 18.10.1951 года», батьками записані (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_10 и ОСОБА_11 », актовий запис № 441 від 09.11.1951 року, /а. с. 10/.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 20.05.1980 року Кілійським Рай ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що шлюб (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_14 и ОСОБА_3 », був зареєстрований 20.05.1980 року, актовий запис № 96, /а. с. 11/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданого 30.12.1980 року м. Кілія р/о ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_18 » народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками записані (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_14 и ОСОБА_3 », актовий запис № 433 від 30.12.1980 року, /а. с. 15/.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № НОМЕР_1 від 31.08.1988 року, зареєстрованого Кілійський МБТІ в реєстровій книзі під № 6755, кн. 26, стр. 37, виданого головою виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , відноситься до колгоспного двору, головою якого є (далі викладено мовою ориганлу): « ОСОБА_14 », /а. с. 16/.

Довідкою за вих. № 14 від 11.07.2019 року наданою виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області встановлено, що станом на 16.04.1991 року житловий будинок АДРЕСА_1 , відносився до типу коглоспного двору, до складу якого входили (далі викладено мовою оригіналу): « ОСОБА_14 , 1951 года рождения; ОСОБА_3 , 1952 года рождения; ОСОБА_18 , 1980 года рождения», /а. с. 20/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 437 від 20.12.1995 року, /а. с. 12/.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 493327 виданого 18.10.2001 року Кілійською міською Радою народних депутатів Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 , яка проживає в м. Кілія Одеської області, на підставі рішення виконкому Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 19 липня 2001 року № 159 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 2.83 га, в межах згідно з планом, розташовану на території Кілійської міської ради Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3219, /а. с. 23/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 виданого 04.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , актовий запис № 504 від 04.08.2015 року, /а. с. 13/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 виданого 08.12.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 676 від 08.12.2018 року, /а. с. 14/.

Відповідно до повідомлення наданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 704/02-14 від 14.05.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, /а. с. 28/.

Згідно висновку № 691 від 04.07.2019 року наданого Кілійською амбулаторією загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Кілійський районний центр первинної медико - санітарної допомоги» Кілійської районної ради Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 потребує постійного амбулаторно лікування, /а. с. 7/.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_19 від 28.04.2020 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 є її матір`ю. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 є братом її матері та її дядьком. Він був одружений з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Від шлюбу у них був син - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дійсно ОСОБА_4 є племінником її матері. ЇЇ мати поховала брата, невістку та племінника за свій рахунок, /а. с. 55/.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. ст.1268,1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом, має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк на прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від неї.

Водночас, чинним законодавством передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою, що визначено п. 3.5 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Відповідно до ч. 3 статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, 12 лютого 2018 року у справі № 61-2397св18.

Разом з тим, 03.07.2020 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява від ОСОБА_20 , відповідно до якої встановлено, що він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить повідомлення Теплодарської міської державної нотаріальної контори та Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, та вказує, що саме він є відповідачем, виходячи з вимог ст. 1272 ЦК України. Також ОСОБА_20 вказує, що оскільки він прийняв спадщину, то в матеріалах спадкової справи повинні бути відомості про те, чи надавав він згоду про надання додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 чи ні. В свою чергу, ОСОБА_20 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_4 , жодних заяв про надання згоди чи відмову у наданні не писав. Таким чином, позивачем було подано позов без отримання вищезазначеної згоди чи відмови спадкоємців, які прийняли спадщину, а отже не було вжито заходів досудового врегулювання спору у відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, які є обов`язковими. Щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, то ОСОБА_20 зазначає, що як йому відомо від нотаріуса, ОСОБА_1 подала заяву про вступ у спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . В свою чергу, він є рідним дядьком ОСОБА_4 та спадкоємцем третьої черги. Також вказав, що підстави на які посилається позивач, не є поважними причинами, які б пояснювали пропуск нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . На підставі чого просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Отже, в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_20 є спадкоємцем 3 черги після смерті ОСОБА_4 , але позивач не зазначила про це у позовній заяві і тому він не був залучений до участі в справі, письмові пояснення ОСОБА_20 надійшли до суду після закриття підготовчого судового засідання та під час розгляду справи по суті, тому він не був залучений в якості відповідача по справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. ст. 21, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача та не повідомлено суд про іншого спадкоємця, який є родичем позивача та оспорює його право на спадщину.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, незважаючи на те, що визначений позивачем відповідач - Кілійська міська рада не заперечує проти позову, що не має правого значення для вирішення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 89, 223, 247, 263, 264 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кілійської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников