Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1254/20
Провадження №: 2/332/880/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2020 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалпегіної О.Л.,
за участю секретаря судового засідання Хіміч С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТИСА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: МАЛЕ ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕСІН», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про припинення трудових відносин, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТИСА» (далі - ТОВ «ТИСА», Товариство), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: МАЛЕ ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТЕСІН» (далі - МПП «ТЕСІН»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про припинення трудових відносин.
Позов обґрунтовано тим, що наказом №1 від 14.01.2003 позивача було призначено директором ТОВ «ТИСА». Згідно з Установчим договором та Статутом ТОВ «ТИСА», затвердженим загальними зборами учасників від 30.05.1995, засновниками (учасниками) Товариства є: МПП «ТЕСІН» (51% від розміру статутного капіталу), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (по 24,5% від розміру статутного капіталу). 28.11.2019 позивач подала заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням з 03.02.2020, яку направила засновникам ТОВ «ТИСА» разом із запрошенням на загальні збори, до повноважень яких належить вирішення вказаного питання. Однак,документи були отримані лише МПП «ТЕСІН», на загальні збори окрім позивача ніхто не з`явився. Крім того, належного зв`язку із засновниками Товариства позивач не має, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП, та є причиною звернення до суду.
На підставі викладеного, позивач просила суд:
- визнати припиненими трудові відносини з відповідачем з 03.02.2020 у зв`язку з її звільненням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України;
- виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з розділу «Відомості про органи управління юридичної особи» відомості про позивача як керівника ТОВ «ТИСА».
Ухвалою суду від 02.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін.
Позивач та її представник - адвокат Мазур О.С., повідомлені у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились.
Представником позивача суду надано заяву про підтримку позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи у їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 170).
Відповідач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку (а.с. 52, 70, 95, 115, 132, 166), однак повторно в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзиву на позовну заяву ТОВ «ТИСА» також не подало.
Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, про судовий розгляд була повідомлена у встановленому законом порядку, надала заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи у її відсутності (а.с. 171).
Третя особа ОСОБА_2 та представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 54, 67, 68, 74, 97, 103, 118, 120, 135, 137, 167, 169).
З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій письмовій заяві, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Отже, відповідно до зазначених норм ст.38 КЗпП України працівник має право вимагати розірвання трудового договору за власною ініціативою.
При цьому суд враховує, що КЗпП України встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника товариства з обмеженою відповідальністю. У цьому разі директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Проте, і у такому випадку ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор також може скористатися ст. 38 КЗпП України й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.
Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників регламентується Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», до компетенції загальних зборів учасників належить обрання одноосібного виконавчого органу товариства.
Таким чином, у випадку звільнення одноосібного виконавчого органу товариства власником в розумінні КЗпП України виступають загальні збори учасників такого товариства.
Згідно зі ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників.
Судом встановлено, що згідно з наказом № 1 від 14.01.2003 ОСОБА_1 прийнята на посаду директора ТОВ «ТИСА» з 14.01.2003 з правом першого підпису договорів та фінансово-господарської документації (а.с. 12).
28 листопада 2019 року позивач написала заяву щодо звільнення її з займаної посади директора ТОВ «ТИСА» за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України з 03.02.2020 (а.с. 13).
Відповідно до копій опису поштових вкладень, накладних та роздруківки переміщення поштового відправлення з офіційного сайту АТ «Укрпошта», позивач направила також на адреси співзасновників ТОВ «Тиса» запрошення на загальні збори (а.с. 32, 34, 35, 36-39), які не були отримані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань випливає, що співзасновниками Товариства є МПП «ТЕСІН», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 18-27).
У підпункті 8.1 Статуту зазначено, що Збори учасників є вищим органом Товариства, Директор - виконавчий орган Товариства.
Згідно з положеннями підпункту 8.9.10 до виключної компетенції Зборів учасників Товариства входить призначення та дострокове звільнення від посади директора.
Підпунктом 8.6 передбачено, що Збори учасників збираються на свої засідання по мірі необхідності, але не рідше, аніж двох разів на рік. Голова письмово повідомляє кожного члена Зборів учасників у строк не пізніше 7 днів до призначеного для засідання із зазначенням порядку денного. Відповідно до п.п. 8.7 засідання зборів учасників проводяться за місцем знаходження товариства, або в місці, призначеному головою. Позачергові зборі учасників призначаються головою, а також за вимогою будь-якого учасника, групи учасників, директора в порядку, встановленому для скликання зборів.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно.
З огляду на викладене, матеріали справи свідчать, що позивач в особі виконавчого органу на виконання вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та у відповідності до положень Статуту, звернулась до учасників (засновників) відповідача з листом, в якому повідомила про необхідність проведення загальних зборів учасників ТОВ «ТИСА» у зв`язку з припиненням повноважень позивача, як директора відповідача з повідомленням про дату, час, місце проведення та порядок денний.
Однак, вказане повідомлення проігнороване учасниками Зборів Товариства, у зв`язку з чим питання щодо звільнення позивача з посади директора наразі не вирішено, загальні збори учасників ТОВ «ТИСА» не проведено.
Отже, уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «ТИСА» проігнорував повідомлення позивачки про її звільнення і не розглянув по суті заяву ОСОБА_1 про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу.
З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася у невжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, відповідачем порушені трудові права позивача, зокрема, її право бути звільненою із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд.
Аналізуючи зазначені вище обставини та норми чинного трудового законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «ТИСА», у зв`язку із звільненням позивача з посади директора за власним бажанням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Наведена вище правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 24.12.2019 р. у справі № 758/1861/18, який суд враховує в силу вимог ч. 4 ст. 264 ЦПК України.
Оскільки факт припинення повноважень директора, як посадової особи, законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з розділу: «Відомості про органи управління юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТИСА».
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у загальній сумі 840,80 грн.
Позивач при подачі позову сплатила судовий збір у сумі 1681,60 грн., зважаючи на те, що відповідно до пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою стягується судовий збір у розмірі 840,80 грн., надміру сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачеві.
Керуючись ст.ст. 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 36, 38, 221 Кодексу законів про працю України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТИСА» визнати припиненими з 03.02.2020, у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.
Виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з розділу: «Відомості про органи управління юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТИСА».
Повернути ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету надміру сплачений судовий збір у розмірі у розмірі 840,80 грн. згідно з квитанцією № МР_АВ260191SAJ_13915584 від 26.05.2020
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Л. Шалпегіна