ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Суми

Справа №573/1123/20

Номер провадження 22-ц/816/2095/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 01 вересня 2020 року, ухваленого у складі судді Терещенко О.І., у приміщенні Білопільського районного суду Сумської області, повний текст ухвали складено 01 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Немирівського районного відділу ДВС Центрольно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ловчицької Т.С. (далі- державний виконавець Ловчицька Т.С.).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 травня 2009 року Білопільським районним судом Сумської області винесено рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 . Рішення суду йому не видано, позбавлено права на оскарження.

23 квітня 2020 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка не була вручена у зв`язку з чим його позбавлено права на оскарження. Про існування виконавчого провадження йому було не відомо.

Вважаючи винесені постанови незаконними та такими, що не відповідають дійсності, просить скасувати повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; постанову про розшук майна боржника; постанову про арешт майна боржника; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 01 вересня 2020 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні скарги на дії державного виконавця за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення, неповноту встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити суду першої інстанції для продовження розгляду.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд не з`ясував у ОСОБА_1 про наявність доказів несплати аліментів, розглянув справу у відсутність Ловчицької Т.С. , яку він просив допитати. Зазначає, що суд не з`ясував, чому його ніким не було повідомлено про заборгованість, чому у виконавчому листі відсутня відмітка про сплату аліментів.

Від начальника Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Тетяни Скиби надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його вимог. Зазначає, що фактичні дані повністю спростовують апеляційну скаргу, твердження апелянта про відсутність заборгованості зі сплати аліментів не підтверджено жодним належним та допустимим засобом доказування, а отже свідчать про безпідставність позовних вимог апелянта.

Від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він у зв`язку з карантином просить перенести розгляд справи на іншу дату до закінчення карантину. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про відкладення розгляду справи, оскільки на даний карантинні заходи не є перешкодою для явки в судове засідання. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 27 травня 2009 року стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05 березня 2009 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 40).

Ухвалою Білопільського районного суду від 23 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 573/2-203/2009 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки задоволено (а. с. 39).

11 травня 2018 року Білопільським районним судом виданий дублікат виконавчого листа № 2-203/2009 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 (а. с. 81).

02 жовтня 2018 року за заявою ОСОБА_1 від 25.09.2018 року (а.с. 80) старшим державним виконавцем Зміївського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Хмель О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 43, 83) за вказаним вище виконавчим листом № 2-203/2009 та направлено сторонам для виконання та до відома (а.с. 82).

19 листопада 2018 року встановлено, що боржник працює та отримує дохід НВК «Квадрат» та звернено стягнення на доходи боржника, що підтверджується постановою ВП № 57323716 (а. с. 85) та направлено сторонам для виконання та до відома (а.с. 84).

З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, звіту ТОВ «НВК «КВАДРАТ» про здійснення відрахувань та виплат вбачається, що ОСОБА_2 здійснював часткову сплату аліментів по виконавчому провадженню (а.с. 86, 91, 97).

09 квітня 2020 року виконавче провадження № 57323716 постановою старшого державного виконавця Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. за заявою боржника ОСОБА_2 передано на виконання за місцем його проживання (а.с. 96 на звороті, а.с. 101) та направлено сторонам для виконання та до відома (а.с. 100).

Отже, усі винесені державним виконавцем постанови надсилались до відома ОСОБА_2 , розрахунки про стягнення аліментів та звіт про здійснення відрахувань із заробітної плати свідчать про те, що йому було відомо про примусове стягнення аліментів. ОСОБА_2 особистою заявою просив перенаправити аліменти за місцем його проживання.

23 квітня 2020 року постановою державного виконавця Вінницького РВ ДВС Центрально-Західного МУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Клименко Л.Д. прийнято виконавче провадження № 57323716 (а.с. 102) та постановою від 23 квітня 2020 року встановлено, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, передано до Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а. с. 104). Зазначені копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 103,105).

06 травня 2020 року постановою начальника Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пономарьовою А.О. прийнято виконавче провадження № 57323716 (а.с. 106) та постановою старшого державного виконавця Зміївського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. від 06 травня 2020 року передано на виконання до Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) у зв`язку тим, що згідно заяви боржника від 03.03.2020 року місцем його постійного проживання є АДРЕСА_1 (а.с. 108 на звороті). Зазначені копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 105 на звороті, 108).

13 травня 2020 року постановою державного виконавця Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Ловчицької Т.С. прийнято виконавче провадження № 57323716 (а.с. 109 на звороті). Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 109).

Постановою від 10.06.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 44, 119 на звороті). Вказану постанову направлено сторонам до відома (а.с. 119).

Постановою від 10.06.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 44 на звороті, 118 на звороті). Вказану постанову направлено сторонам до відома (а.с. 118).

Постановою від 10.06.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 45, а.с. 117 на звороті). Вказану постанову направлено сторонам для виконання та до відома (а.с. 117).

Постановою від 10.06.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 45 на звороті, 116 на звороті). Вказану постанову направлено сторонам до відома (а.с. 116).

Станом на 10.06.2020 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої згідно розрахунку від 01.06.2020 року за період з 05.03.2020 року по 31.05.2020 року становить 24526,63 гривні, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці у зв`язку з чим державним виконавцем Ловчицькою Т.С. винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (а.с. 120).

Постановою від 10.06.2020 року встановлено наявну заборгованість зі сплати аліментів, що перевищує суму заборгованості за три місяці та накладено арешт на майно, що належить боржнику (а.с. 121 на звороті). Вказану постанову направлено сторонам для виконання та до відома (а.с. 121).

Постановою від 10.06.2020 року встановлено, що боржнику на праві власності належить транспортний засіб марки: ВАЗ, модель 11173, категорія: легковий, колір: зелений, рік виробництва 2010, номер кузова: НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 та оголошено вказаний транспортний засіб в розшук (а.с. 122 на звороті). Вказану постанову направлено сторонам для виконання та до відома.

Отже, на момент винесення постанов про обмеження боржника заборгованість становила 24526,63 грн та не була сплачена боржником.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що у справі на дії державного виконавця суд позбавлений можливості перевіряти розмір заборгованості, а повинен перевірити законність дій державного виконавця, які оскаржуються по виконанню рішення суду. Дії державного виконавця щодо винесення вищевказаних постанов від 10 червня 2020 року є такими, що вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV (далі - ЦК України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року що ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано розділом VII Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (далі - ЦПК України).

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року (далі - Закон України «Про виконавче провадження», або Закон №1404-VIII), тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до роз`яснень пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

У статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.

Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.1, ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1,2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що всі копії постанов направлялись сторонам за адресою, зазначеною у виконавчому документі, отже боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник (частина 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. (частина 2-4, 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи, що боржник мав заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої перевищував відповідну межу, встановлену законом, державний виконавець правомірно, в межах своїх повноважень, виніс постанови про звернення стягнення на майно боржника та про встановлення тимчасового обмеження прав боржника.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості зі сплати аліментів та неповідомлення скаржника про наявність заборгованості, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами направлення боржнику копій постанов для відома за належною адресою та розрахунками заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 , які здійснені державним виконавцем.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд не з`ясував наявність доказів несплати аліментів у ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Враховуючи положення наведених норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при наявності спору щодо розміру заборгованості по аліментам, він підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Білопільського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про повне звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Саме в цій справі суд повинен встановити наявність або відсутність заборгованості з аліментів у ОСОБА_2 . В даній же справі суд першої інстанції відповідно до ст. 447-453 ЦПК України перевіряв законність дій державного виконавця по виконанню рішення суду, які оскаржуються боржником у виконавчому провадженні, та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутності державного виконавця Ловчицької Т.С., яку скаржник просив допитати не беруться до уваги, оскільки в матеріалах справи є заперечення державного виконання (а.с 57), в якому містяться письмові пояснення обставин справи та належні докази, зокрема, й розрахунки заборгованості (а.с. 61-64).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які давали б підстави для скасування постановленої ухвали суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 01 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик