КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2309/2020
У Х В А Л А

19 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.
за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання щодо наявності підстав до ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа: Київський міський військовий комісаріат про стягнення неустойки, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2019року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа: Київський міський військовий комісаріат про стягнення неустойки, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.
Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як убачається зі змісту поданої по справі позовної заяви, звернувшись 16 листопада 2017 року у суд з позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь 63443 грн. 13коп.- інфляційних втрат, 13955грн.28коп. - три відсотки річних та 101 094грн.80коп.- пені, а також на відшкодування моральної шкоди 50 000грн.
22 грудня 2017року до справи долучено заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, у якій ставилося питання про стягнення у солідарному порядку з відповідачів на користь ОСОБА_1 на його користь 63443грн.13коп.- інфляційних втрат, 13955грн.28коп.- три відсотки річних та 101 094грн.80коп.- пені, а також моральну шкоду, в сумі 50 000грн. (а.с.35,36).
Відповідно до матеріалів справи, 08.02.2018 року позивачем було подано заяву про зміну предмету і підстав позову, збільшення розміру позовних вимог, у якій ОСОБА_1 просив визнати заперечення Міністерства оборони України у визнанні та реалізації права позивача, який є особою з інвалідністю внаслідок війни, на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги дискримінацією позивача за ознакою інвалідності.
А також просив стягнути солідарно з Міністерства оборони України та Державної казначейської служби України на його користь 63443 грн.13 коп. - інфляційних втрат, 13955грн. 28коп.- три відсотки річних та 101 094 грн.80коп.- пені, а також на відшкодування моральної шкоди 500 000 грн. (а.с.72-75).
Як свідчить зміст протоколу судового засідання від 02 березня 2018року, під час розгляду справи цього дня судом було повідомлено учасників судового розгляду справи про подання позивачем заяви про збільшення позовних вимог, а також заяви про зміну предмету і підстав позову. У зв`язку з цим представником відповідача було заявлено клопотання про оголошення по справі перерви для надання можливості опрацювати заяву позивача. Зазначене клопотання судом задоволено (а.с.98, 99).
Відповідно до справи, у подальшому, 02.05.2018 р. ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог, вказавши про збільшення ним позову вимогою про визнання заперечення Міністерства оборони України у визнанні та реалізації права позивача, який є особою з інвалідністю внаслідок війни на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги дискримінацією позивача за ознакою інвалідності й просив вважати його письмову заяву від 05.02.2017 року виключно заявою про збільшення розміру позовних вимог (а.с.110,111).
Разом з тим, районний суд у судовому рішенні вказав про заявлення ОСОБА_1 позовних вимог лише про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних, інфляційних втрат, пені та моральної шкоди і в цій частині вимог вирішив спір.
Отже, у рішенні суду повній мірі не викладено зміст позову та відсутні висновки щодо результатів розгляду вимог ОСОБА_1 про визнання заперечення Міністерства оборони України у визнанні та реалізації права позивача, який є особою з інвалідністю внаслідок війни на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги дискримінацією позивача за ознакою інвалідності.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також вказує на вирішення судом вимог про визнання дій дискримінаційними, незважаючи на те, що у письмових дебатах він просив їх задовольнити (а.с.133).
Зазначені обставини є перешкодою до перевірки законності ухваленого по справі рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України, якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.
За таких обставин, справа не може бути розглянута Київським апеляційним судом та підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення до 19 березня 2010року питання щодо наявності підстав до ухвалення по справі додаткового рішення, надавши строк до 19 березня 2020 року.

Керуючись ч. 3 ст. 365, ст.367 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України, третя особа: Київський міський військовий комісаріат про стягнення неустойки, відшкодування моральної шкоди повернути до Печерського районного суду м. Києва для вирішення питання щодо наявності підстав до ухвалення по справі додаткового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: