печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Диба І.Б.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_4

представник відповідача - ТОВ Інформаційне агентство «Українські новини» - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Асоціації «УкрРудПром», Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись в суд із позовом до Асоціації «УкрРудПром» та товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційного агентства «Українські новини» (далі - ТОВ ІА «Українські новини») про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сторінках на веб-сторінці ukrrudprom .ua було опубліковано статтю «Нацбанку грозят миллиардные убытки» та на на веб-сторінці ukranews . com статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Посилалися на те, що у зазначених статтях викладена недостовірна інформація, яка порочить честь і гідність і ділову репутацію позивачів.

Ухвалою судді від 07 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

11 грудня 2019 року від ТОВ ІА «Українські новини» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на те, що позовна заява не містить посилань на докази про порушення відповідачами честі, гідності та ділової репутації позивачів, тому підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив про його задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 вимоги позову підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача - ТОВ ІА «Українські новини» проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, заслухавши учасників справи, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та не спростовується учасниками справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сторінці ukrrudprom.ua було опубліковано статтю «Нацбанку грозят миллиардные убытки» та на на веб-сторінці ukranews .com - статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з таким текстом:

« Отстраненный менеджмент банка "Киевская Русь ", причастный к растрате имущества банка, повлёкшей за собой его неплатёжеспособность, пытается заблокировать реализацию активов ликвидируемого Фондом гарантирования вкладов, используя несовершенство отечественного правосудия.

Бывшим акционером банка и его главой правления ОСОБА_2 инициирован ряд судебных процессов, в ходе которых оспаривается правомерность решений НБУ и Фонда гарантирования вкладов физических лиц о ликвидации банка. Отметим, что согласно данным СБУ, ОСОБА_2 уже полтора года находится в международном розыске - его подозревают в хищении 44 млн долларов.

На рынке появилась информация, что решение НБУ о ликвидации банка "Киевская Русь" будет отменено согласно решению Верховного Суда Украины. Некоторые заинтересованные лица говорят, что вопрос "решен" и уже начали оспаривать результаты торгов, на которых НБУ продавал активы банка для удовлетворения требований вкладчиков и самого НБУ. Таким образом, эти лица намерены оспорить эти транзакции на сумму свыше 180 миллионов грн и заблокировать дальнейшую реализацию портфеля активов, номинальная стоимость которого превышает 4 млрд грн. Целью является не что иное, как завладение данными средствами и активами неплатежеспособного банка, которые еще не были направлены на погашение задолженности перед вкладчиками.

Одним из действующих лиц является ОСОБА_1, вкладчик банка (сумма вклада составляет 600 000 долларов) и одновременно бывший работник НБУ. ОСОБА_1, который, будучи руководителем одного из структурных подразделений центробанка, попытался за день до введения процедуры временной администрации в "Киевской Руси" вывести сумму вклада, который на этот момент находился на счетах банка. На сегодняшний день им инициированы ряд судебных процессов, направленных на получение возмещения суммы вклада в размере, превышающем предусмотренные положениями Закона о системе гарантирования вкладов физических лиц.

Здесь ОСОБА_1 явно помогает его опыт в качестве ликвидатора банка "Инко" еще в "нулевых". Тогда за 5 лет ликвидации кредиторам вернули активы лишь на 4 млн гривен.

ОСОБА_2 и ОСОБА_1 тесно связаны еще со времен работы последнего в НБУ. Используя заангажированность отечественных судов, они не без успеха пытаются добиться принятия судебных решений, которые бы позволили помешать дальнейшей реализации Фондом гарантирования вкладов имущества неплатежеспособного банка и направлению средств на выплату возмещений вкладчикам и НБУ.

В случае принятия Верховным Судом решения о неправомерности действий НБУ и Фонда гарантирования вкладов в процессе ликвидации банка, это станет прецедентом и может привести к цепной реакции, результатом которой может стать отмена ликвидации многих неплатежеспособных банков и паралич всей системы гарантирования вкладов».

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - Постанова), юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про інформаційні агентства» громадяни, юридичні особи, державні органи і органи місцевого самоврядування, а також їх уповноважені представники мають право вимагати від інформаційного агентства спростування розповсюджених про них відомостей, що не відповідають дійсності, принижують їх честь та гідність.

Спростування здійснюється інформаційним агентством, яке розповсюдило таку інформацію. Інформація, що не відповідає дійсності, має бути спростована як інформаційним агентством, так і розповсюджувачем цієї інформації. Відшкодування матеріальної і моральної шкоди за розповсюдження інформації, що спростовується, здійснюється у порядку, передбаченому законодавством (частина друга статті 33 цього Закону).

Відповідно до пунктів 1, 3 статті 35 цього Закону, Інформаційне агентство, суб`єкти діяльності інформаційних агентств не несуть відповідальності за розповсюдження інформації, яка не відповідає дійсності, принижує честь і гідність громадян та організацій, порушує їх права і законні інтереси або являє собою зловживання свободою діяльності інформаційних агентств і правами журналіста, якщо ця інформація: одержана від інших інформаційних агентств або засобів масової інформації і є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих цими агентствами чи засобами масової інформації, та якщо вони були спростовані відповідно до статті 33 цього Закону; є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб;

Ураховуючи те, що публікація статті на веб-сторінці ukranews.com є дослівним відтворенням матеріалів опублікованих інформаційно-аналітичним порталом «Укррудпром» за активним посиланням в статті та відкритих реєстрів підстави для задоволення позову до ТОВ Інформаційне агентство «Українські новини» відсутні.

Що стосується позовних вимог позивачів до Асоціації «УкРрудПром», то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Пункт 18 Постанови закріплює, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із наведених положень Постанови, позивачами не доведено порушення відповідачем честі, гідності та ділової репутації та наявність юридичного складу правопорушення у діях відповідача.

Зокрема, позивачами не надано доказів того, що інформація розповсюджена Асоціацією «УкрРудПром» є недостовірною. А тим більше не надано позивачами доказів, які б підтверджували, що поширення інформації відповідачем у своїй публікації порушують особисті немайнові права, тобто завдає шкоди позивачам, їхнім немайновим благам, або перешкоджає їм повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних приписів національного законодавства, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів до Асоціації «УкрРудПром» задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 28, 34, 40, ст.ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», та ст.ст. 10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Асоціації «УкрРудПром», Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 лютого 2020 року.

Суддя О.Л. Бусик