ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/158/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2804/19 Категорія: на ухвалу Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаряМатюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковтуна Юрія Олександровича на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Черкаський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про встановлення факту неправильності актового запису та внесення змін до актового запису -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Ковтуна Ю.О., звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту, у якій просила встановити факт неправильності актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було зроблено актовий запис №14 від 31.10.1958 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Чорнявської сільської ради Черкаського району Черкаської області, де зазначено ім`я її батька « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_3 », та відсутні дані по батькові дитини. Також просила внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , змінивши ім`я батька з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 » та доповнити по батькові дитини « ОСОБА_1 ».

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою у зв`язку з тим, що в справі вбачається спір про право, тому вимоги заявниці не підлягають до розгляду в порядку окремого провадження.

Вказана ухвала оскаржена представником ОСОБА_1 - адвокатом Ковтуном Ю.О. в апеляційному порядку. Апелянт вважає її незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Доводи скарги зводяться до незгоди з висновком суду про наявність між учасниками справи спору про право. Зокрема, апелянт зазначає, що у прохальній частині відсутнє слово «зобов`язати», а тому у даному випадку відсутній публічно-правовий спір, підвідомчий адміністративним судам.

Крім того, суд, відмовляючи у відкритті провадження у справі, не вказав, який саме спір про право вбачається.

Апелянт просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця звернулася до суду в порядку окремого провадження з вимогою про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження ОСОБА_1 , а саме, в частині, де вказано ім`я її батька « ОСОБА_3 », замість вірного « ОСОБА_3 », та про внесення відповідних змін до актового запису про народження, змінивши ім`я батька з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 » та доповнити по батькові дитини « ОСОБА_3 ».

Суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження, посилаючись на те, що з заяви про встановлення юридичного факту вбачається спір про право.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вирішуючи питання про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з установленням правильності написання по батькові ОСОБА_1 і залежно від цього - правильності чи помилковості актового запису про її народження.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, та ін. (ч.ч. 1,2 ст. 49 ЦК України).

Відповідно до абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести у ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо) і доповнення.

Пунктом 9 тієї ж Постанови Пленуму судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадського стану відмовлено у зміні запису, який проводився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадського стану(наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові).

Отже вимога заявниці про встановлення факту неправильності в актовому записі про народження ОСОБА_1 , а саме, в частині, де вказано ім`я її батька « ОСОБА_3 », замість вірного « ОСОБА_3 » підлягає розгляду в порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Що стосується прохання заявниці внести зміни до актового запису, які суд першої інстанції визнав фактично позовною вимогою, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

У своїй заяві, поданій у порядку окремого провадження, представник ОСОБА_1 просив, зокрема, установити факт неправильності актового запису про народження заявниці, в якому відсутня графа «по батькові», а ім`я батька дитини вказано « ОСОБА_3 », замість правильного « ОСОБА_3 ». Вказаний факт має для заявниці юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо.

При цьому у цій заяві він не просив зобов`язати орган державної реєстрації актів цивільного стану вчинити певні дії та не оскаржував відмову цього органу внести зміни до актового запису цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 22 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.13 вказаних Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку вимога заявниці про встановлення факту неправильності актового запису про народження потребує перевірки судом в частині обставин, що підтверджують або спростовують факт правильності по батькові заявниці, та залежно від цього вирішення питання про неправильність актового запису про народження в частині зазначення імені її батька та в графі «по батькові».

Одночасно заява ОСОБА_1 не стосується перевірки дотримання органами державної реєстрації актів цивільного стану процедури розгляду звернення заявниці про внесення змін до актового запису про народження № 14 від 31 жовтня 1958 року та оцінки правомірності дій щодо відмови у задоволенні цього звернення.

Її прохання у заяві внести зміни до актового запису охоплюється вимогою встановлення факту неправильності актового запису і може бути усунута самим відповідним органом на підстав наведених вище нормативних актів про реєстрацію актів цивільного стану на підставі рішення суду.

Отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога заявниці про встановлення факту неправильності актового запису підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №466/1150/18.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З огляду на викладене, ухвала суду про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 підлягає до скасування з направленням справи для продовження розгляду до районного суду на підставі ст. 379 ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковтуна Юрія Олександровича задовольнити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2019 року скасувати. Справунаправити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Судді