КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2014/2020
справа №367/8153/16-ц
У Х В А Л А

20 лютого 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

встановив:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 78000 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2009 року уклала з ОСОБА_3 договір позики, відповідно до якого передала йому 78000 грн. для придбання квартири АДРЕСА_1 , на підтвердження чого складена розписка.

Позичальник зобов`язався повертати позику частинами, не менше 10% від суми протягом 10 років.

Оскільки позичальник свого зобов`язання не дотримався, звернулась до суду із цим позовом.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2019 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_3 78000 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити, договір позики визнати недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину.

В апеляційній скарзі зазначає, що участі у справі не приймала, проте ухваленим рішенням вирішено питання про її права та обов`язки.

Так, вказує, що в провадженні цього ж суду знаходиться справа №367/1913/17 за її позовом до ОСОБА_3 про визначення частки в праві власності в спільному майні подружжя та його розподіл.

У вказаному судовому провадженні представник відповідача надав відзив, у якому зазначив, що квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_3 та надав розписку, зобов`язання за якою є предметом вимог за позовом ОСОБА_2 . Вказує, що про розписку їй не було до цього відомо та на момент її вчинення згоди на отримання позики вона не надавала. Зазначає, що квартира придбана за спільні кошти подружжя.

Вказує, що розписка складена з метою створення штучних обставин щодо походження коштів на придбання квартири.

Вказує, що під час провадження у цій справі зверталась до суду із клопотанням про залучення її до участі в справі із самостійними вимогами, проте суд не прийняв жодного процесуального рішення з приводу цієї заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача посилається на те, що скаржник приховує від суду поданий нею позов про визнання договору позики недійсним (справа №367/5504/18). Вказує, що скаржник також не надала доказів, що вона подавала суду у цій справі позовну заяву про визнання договору недійсним і просила залучити її як третю особу із самостійними вимогами.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримав та просив скаргу задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 19 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено письмову (рукописну) угоду, відповідно до змісту якої останній отримав 78000 грн. на 10 років з умовою, що якщо у цей термін гроші не будуть повернуті то квартира переходить у її власність. В угоді містить розписка позичальника про отримання коштів.

Окрім того, 19 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір позики (машинописний), відповідно до пункту 1.1 якого позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 78000 грн. на придбання квартири АДРЕСА_1 , а позичальник зобов`язується повертати позикодавцеві суму позики готівкою щорічно у розмірі не менше 10% від загальної суми боргу протягом десяти років до моменту повного повернення суми позики.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник свого зобов`язання щодо повернення отриманих у позику коштів не виконав, відтак порушене право підлягає захисту в судовому порядку.

Згідно статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 352 ЦПК України , повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обгрунтування наявності таких критеріїв, як вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому, слід урахувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги та досліджених матеріалів справи зазначає наступне.

Підставою цього позову є боргові зобов`язання, що виникли у зв`язку із наданням коштів. При розгляді справи судом першої інстанції установлено наявність зобов`язання, що випливає із договору позики, за яким борг не повернуто, отже позивач має право на його повернення в судовому порядку та стягнення суми боргу з відповідача.

Інших обставин, окрім правової природи укладеного між сторонами договору та факту його виконання (невиконання), судом першої інстанції не установлювалось, суджень про права та обов`язки скаржника у встановлених правовідносинах рішення суду не містить, відсутні такі висновки і в резолютивній частині судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що судовим рішенням від 27 травня 2019 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника ОСОБА_1 не вирішувалось.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що під час провадження у цій справі скаржник зверталась до суду із клопотанням про залучення її до участі в справі із самостійними вимогами, відхиляються колегією суддів, оскільки матеріали справи не містять такого клопотання, поданого у межах провадження у справі до ухвалення судом рішення у цій справі.

Вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення судового рішення про визнання договору позики недійсним та застосування наслідків недійсності правочину за наслідками розгляду цієї апеляційної скарги є такими, що не відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства, зокрема принципу диспозитивності цивільного судочинства, яким унормовано розгляд судом справ не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Проте позовних вимог про визнання недійсним договору позики і застосування наслідків недійсності правочину у цій справі суду першої інстанції не подавалось та відповідне рішення судом не приймалось.

Разом з тим, із матеріалів справи убачається, що 25 березня 2019 року суддею Ірпінського міського суду Київської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики від 19 травня 2009 року недійсним.

Отже питання правомірності правочину (договору позики від 19 травня 2009 року) підлягають вирішенню у межах провадження за відповідним позовом ОСОБА_1 , що перебуває на розгляді Ірпінського міського суду Київської області, при цьому частиною 5 статті 82 ЦПК України унормовано, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 362, 367, 374, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2019 року - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова