Провадження № 2/234/358/20
Рішення

іменем України

19 лютого 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М., розглянув цивільну справу

№234/16325/13-ц, номер провадження №2/234/358/20

за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

Учасники справи:

від позивача: представник позивача ОСОБА_2 ( довіреність №9693-КО від 30.11.2017)

від відповідача: представник відповідача Гур`єв В.М. ( ордер ДН № 091892 від 06.08.2019)

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

13.12.2013 року ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до договору б/н від 29.09.2004 р. надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 0,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідачка в порушення умов договору, у встановлені строки не сплачувала суми Кредиту та процентів за його користування, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 31.07.2013 року в сумі 20844,94 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 6422,81 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14422,13 грн. Просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 20844,94 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 229,40 грн., сплачені при подачі позову.

08.11.2019 представник ПАТ КБ „ПриватБанк надав уточнену позовну заяву та просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 46278,39 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн., сплачені при подачі позову.

Представник відповідача не надав письмові заперечення суду та надав клопотання про застосування строку позовної давності.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

06.08.2019 відповідачка подала заяву про перегляд заочного рішення суду від 25.02.2014.

08.11.2019 представник ПАТ КБ „ПриватБанк надав уточнену позовну заяву та просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 46278,39 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн., сплачені при подачі позову.

20.01.20 представник відповідача надав клопотання про застосування строку позовної давності.

3. Процесуальні дії у справі

Заочним рішенням Краматорського міського суду від 25.02.2014 позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Краматорського міського суду від 06.09.2019 скасовано заочне рішення Краматорського міського суду від 25.02.2014.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається з договору №б/н від 29.09.2004 р. ПАТ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 0,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Строк погашення процентів за користування Кредитом щомісяця за попередній місяць, строк погашення Кредита в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця.

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованість відповідача по кредиту станом на 15.10.2019 року в сумі 46278,39 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 6422,81 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 39855,58 грн..

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на мовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться."

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

29.09.2004 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти та позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 0,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якої передбачено сплату відсотків в розмірі 36% на рік на суму ззалишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до Додаткових угод від 27.10.2005, від 01.07.2005, від 15.06.2005 до укладеного договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти від 29.09.2004, укладених між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 встановлено строк дії картки 24 місяці, змінено кредитний ліміт 3110 грн., 5000 грн., 7100 грн. відповідно на картковий рахунок, строк погашення процентів за користування кредитом щомісяця за попередній місяць, строк погашення кредита в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця.

Згідно довідки по спірному договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредитні картки з терміном дії 03/06 та 03/10 включно.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1) ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Починаючи з жовтня 2009 року і по теперішній час відповідачем зобов`язання по поверненню грошових коштів, отриманих у кредит за Кредитним договором від кредитора, не виконувались.

Згідно умов Додаткових угод до Кредитного договору б/н від 09.09.2004 року, позичальник ОСОБА_1 у жовтні 2009 року повинна була здійснити оплату щомісячного внеску, строк дії картки березень 2010 року включно, тому з 01.04.2010 року позичальник не виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором в частині щомісячної оплати внеску за Кредитним договором, а тому з даного часу, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, є боржником, що прострочив виконання даного зобов`язання.

Таким чином з 01.04.2010 року майнове право Кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» на отримання від Позичальника ОСОБА_1 щомісячного внеску за Кредитним договором (повернення кредитних коштів, оплата процентів за користування кредитом) було порушено, про що Банку було відомо також 01.04.2010 року.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до статті 257 ЦК України, до даних вимог застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності стосовно кожного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Як було зазначене вище, умовами Кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Оскільки Кредитним договором встановлені окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право Банку вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого Кредитним договором (прострочення боржника), відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 Цивільного кодексу України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду періодичні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

При цьому встановлення загального строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником періодичних платежів, взагалі не має значення для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов`язань.

Аналіз умов договору сторін і зміст зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Дана правова позиція була викладена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року по справі №756/15850/15-ц (провадження №61-4897св18, реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72525040); Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі №367/1983/14-ц (провадження №61-13788св18, реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73565285); Постанові Верховного Суду від 19.10.2018 року по справі №908/2527/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77247916).

Також, раніше вказана правова позиція була викладена також Верховним Судом України у Постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року по справі №369/6771/15-у (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 66002648); Постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року по справі №6-522цс17; Постанові Верховного Суду України від 28.09.2017 року по справі №6-3087цс16; Постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року по справі 6-522цс17; Постанові Верховного Суду України від 03.062015 року по справі № 6-31цс15; Постанові Верховного Суду України від 19.11.2014 року по справі №6-160цс14; Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року по справі №6-20цс14; Постанові Верховного Суду України від 06.01.2013 року по справі №6-116цс13.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦПК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Таким чином, трирічний строк позовної давності, що застосовується до позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за Кредитним договором (зокрема про стягнення суми заборгованості за Кредитним договором стосовного кожного простроченого платежу), почав перебіг саме з 01.10.2009 року і обчислюється окремо за кожним простроченим платежем та повний строк дії кредиту закінчився 01.04.2010.

Позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з даним позовом лише 13.12.2013 року, що підтверджується матеріалами цієї справи

Таким чином, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми заборгованості за Кредитним договором, зокрема з оплати суми заборгованості за Кредитним договором стосовного кожного простроченого щомісячного платежу, термін оплати яких настав та був прострочений у період з 01.10.2009 (01.04.2010 дія картки) року і по 01.10.2012 ( 01.04.2013) року включно, після спливу позовної давності.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача Гур`єв В.М. наполягає на застосуванні позовної давності до позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором, про що також подана окрема письмова заява.

5. Позиція суду.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

6. Судові витрати.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відшкодування судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені, проголошені та вручені 19.02.2020. Повний текст рішення виготовлений 24.02.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя С.М. Ткачова