Провадження № 2/742/381/20
Єдиний унікальний № 742/162/20
РІШЕННЯ
24 лютого 2020 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судових засідань Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
встановив:
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 26 квітня 2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2017 року. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу спільна дочка сторін продовжила проживати з матір`ю та рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 30 травня 2017 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2017 року. Оскільки, після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, відповідач аліменти на утримання дитини сплачує не в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка згідно розрахунку державного виконавця станом на 01 січня 2020 року становить 38 227 грн. 71 коп., тому позивачем і подано до суду позов про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат Сотніченко О.М. заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві.
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:
Згідно ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Зокрема положеннями ст.181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Судом встановлено, що згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду від 16 червня 2017 року у цивільному провадженні №2/742/707/17 (єдиний унікальний №742/1137/17), розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №96. Рішення набрало законної сили 27 червня 2017 року (а.с.3).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 січня 2016 року. Батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року у цивільному провадженні №2/742/830/17 (єдиний унікальний №742/1404/17), задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на утримання і до повноліття неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2017 року на користь матері ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 13 червня 2017 року (а.с.5).
На виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду від 30 травня 2017 року, судом видано 22 червня 2017 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с.6).
Встановлено, що відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів у повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Як вбачається з матеріалів справи в обгрунтування заявлених позовних вимог позивач надала суду складений державним виконавцем Розрахунок заборгованості по аліментах згідно ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, яка станом на 01 січня 2020 року становить 38 227 грн. 71 коп.
Примусове виконання рішень судів проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Зокрема, ч.1,2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (ч.9 ст.71 Закону).
Відповідно до ч.11 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.
Крім того, ч.14 вищевказаного Закону передбачено право державного виконавця за наявності заборгованості зі сплати аліментів у визначених законом розмірах виносити постанову про накладення на боржника штрафу.
Тобто, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.
Крім того, як передбачено ч.3, 4 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
Зокрема, ст.187 СК України передбачено порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника або одержувача аліментів.
За таких обставин, оскільки ст.194 СК України передбачено стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла у зв`язку із добровільною сплатою аліментів, розмір яких визначений за домовленістю сторін, шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів, а не в ході примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; та приймаючи до уваги те, що, права стягувача аліментів є захищеними в силу ЗУ «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про те, що, вимога позивача про повторне стягнення з боржника суми, яка має бути виплачена в порядку виконання судового рішення про стягнення аліментів є безпідставною, та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки фактично є вимогою про подвійне стягнення з боржника присуджених судом аліментів.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 280-284, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко