Єдиний унікальний номер 317/1429/20
Провадження номер 2/317/653/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі: Коваль В.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З кінця 2015 року разом з батьком у належному йому будинку по АДРЕСА_1 стала проживати ОСОБА_4 , яка здійснювала догляд за батьком, а він в свою чергу віддав їй свою пенсійну картку, частину коштів з якої ОСОБА_4 витрачала на придбання продуктів харчування та оплату комунальних послуг, а частину - на власні потреби.

Протягом 2016-2019 років позивач підтримувала зв`язок із батьком через ОСОБА_4 , телефонуючи на її мобільний, оскільки власного мобільного телефону батько не мав.

Весь цей час ОСОБА_4 повідомляла позивачу, що з батьком все гаразд, він живий та здоровий. Між позивачем та ОСОБА_4 склались приятельські відносини та причин не довіряти ОСОБА_4 не було.

Однак, 28.11.2019 року позивачці зателефонували працівники поліції та повідомили, що її батька знайдено мертвим у власному будинку, а судово-медичною експертизою встановлено, що його смерть настала ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За інформацією слідчого відділення Запорізького РВП Дніпровського ВПГУНП в Запорізькій області до суду було направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001446 від 28.11.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Внаслідок таких дій ОСОБА_4 позивачем пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 .

При зверненні до Запорізької районної державної нотаріальної контори позивачці 09.04.2020 надано роз`яснення про можливість звернутись до суду з позовною заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене позивач ОСОБА_1 просить суд визначити для неї додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

В судове засідання з`явилась позивач ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що коли її батьки розлучились, вона стала проживати окремо від батька. Через деякий час вона знайшла жінку яка мала б доглядати за батьком. Позивачка ОСОБА_1 зазначила, що особисто до батька не приїздила, оскільки їй це було не зручно. В останнє вона бачила батька в 2017 році. Зареєстрованою разом зі спадкодавцем вона не була. Спілкувалась з ОСОБА_4 про справи батька по телефону, з ним особисто не спілкуючись. Коли з`ясувалося, що ОСОБА_3 помер позивачка звернулась до нотаріальної контори за консультацією. З заявою про прийняття спадщини не зверталась, а тому постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії не отримувала, її не виносили. Встановлення додаткового строку на прийняття спадщини необхідно позивачці для того, щоб продати батьковий будинок та компенсувати витрати на похорон.

Представник позивача - адвокат Куцигін І.В., був присутній в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Через канцелярію надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відзив у встановленому законом порядку не надавався.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, надані докази, суд встановив наступні факти, та відповідні ним правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21.12.2019 р.

Згідно інформації що міститься у лікарському свідоцтві № 4345 від 19.12.2019 р. причину смерті ОСОБА_3 встановити неможливо через повне скелетування трупа.

18.05.2020 р. на адресу Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області було надіслано адвокатський запит про наявність в Запорізькому РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області кримінальних проваджень за фактом смерті ОСОБА_3 та неправомірного використання ОСОБА_4 документів померлого. Крім того, адвокат простив надати інформацію «чи було встановлено в ході досудового розслідування приховування ОСОБА_4 факту смерті від доньки померлого ОСОБА_1 ».

Згідно відповіді Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області № 3690/44/04/2020 від 19.05.2020 р. в провадженні СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області перебували матеріали кримінального провадження № 0001444 від 28 11.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом виявлення за адресою: АДРЕСА_1 муміфікованого трупу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, до суду направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР під № 0001446 від 28.11.2019 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яка здійснюючи нагляд за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті приблизно у грудні 2018 року (більш точний час органу досудового розслідування встановити не надалося можливим) отримувала за останнього пенсійні виплати та фактично приховувала факт його смерті для отримання виплат.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 25.09.2020 р. ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку 18.12.2003 р. ОСОБА_3 придбав будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно роз`яснення Запорізької районної державної нотаріальної контори за вих. № 281/01-16 від 09.04.2020 р., нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, що підтверджується інформацією Запорізької районної державної нотаріальної контори Південно східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 14.07.2020 р. та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 60912195.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено постанову про надання дозволу на видачу трупа від 19.12.2019 р. але сторони не змогли пояснити яке доказове значення має цей документ.

Судом було задоволено клопотання позивача про виклик свідка ОСОБА_4 ..

Свідок ОСОБА_4 була неодноразово викликана в судові засідання за адресою зазначеною в клопотанні позивача, проте до суду не з`явилась.

27.07.2020 р до суду повернувся конверт з поштовим викликом на ім`я ОСОБА_4 з відміткою про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

Наразі судом було вжито всі заходи для сприяння позивачу в реалізації його права на виклик свідка. В подальшому позивачка не наполягала на виклику свідка ОСОБА_4 .

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 4.11.2015 у справі №6-1486цс15 зроблено такий висновок: «Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВСУ від 26.09.2012 (справа №6-85цс12).

Позивачка не довела наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними».

Тому необізнаність про факт смерті не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Оскільки у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, то суд робить висновок про неможливість задоволення позову.

Позивачка не спілкувалась зі своїм батьком, не цікавилась його здоров`ям та життям, покладаючись на сторонню особу. Судом в діях ОСОБА_4 не було встановлено шахрайських дій щодо позивачки. В поясненнях суду ОСОБА_4 вказувала, що ОСОБА_3 особисто надав їй банківську карту, а коли він помер вона продовжувала нею користуватися. Засуджено ОСОБА_4 було за ч.1 ст.185 КК України.

Окрім того, суд зазначає, що навіть на час розгляду справи в суді ОСОБА_1 заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подала.

Керуючись ст. 1270,1272 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст буде виготовлено 14.11.2020 року.

Суддя І.Б. Громова