Справа № 423/3829/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року

Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:

головуючої судді Архипенко А.В.

при секретарі Іваненко С.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (інтереси якої представляє за довіреністю ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду із дійсним позовом про поділ спільного сумісного майна - подружжя, який вона уточнила під час перебування справи у провадженні , в якому просить суд:

- визнати обєктом спільної сумісної власності подружжя квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., під час перебування у шлюбі сторони придбали у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі-продажу ВКВ № 043564 реєст.№ 5030 від 02.11.2007року та визнати право власності на 1/2 частку квартири за нею.

- Поділити спільне майно подружжя - холодильник Тошиба вартістю 6100,00грн, мікрохвильову піч Самсунг вартістю 1070,00 грн., ванну акрилову вартістю 1000,00 грн.. передпокій (меблі) вартістю 1566,00 грн. та тумбу для взуття вартістю 578,00 грн. на загальну суму 10314,00 грн., залишивши його в користуванні відповідача та стягнути з відповідача ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь позивачки ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) половину від його вартості - 5157,00 грн.

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 всі понесені стороною позивача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 01.07.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділом запису актів цивільного стану м.Корольова Головного Управління запису актів цивільного стану Московської обл.. , актовий запис № 579 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі сторонами була придбана квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м.,

Також, під час перебування у шлюбі сторони прибдали майно: холодильник "Тошиба" вартістю 6100,00грн, мікрохвильову піч "Самсунг" вартістю 1070,00 грн., ванну акрилову вартістю 1000,00 грн.. передпокій (меблі) вартістю 1566,00 грн. та тумбу для взуття вартістю 578,00 грн. на загальну суму 10314,00 грн.

Позивачка зазначає, що на даний час вона із дитиною мешкає окремо від відповідача та зверталась до відповідача з питання добровільного поділу вищезазначеного майна в позасудовому порядку, на що відповідач не погодився.

За викладених обставин, позивачка звертається до суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала змінений позов.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, поштова кореспонденція на його ім`я неодноразово повернута на адресу суду без врученні, тому відповідач був повідомлений про судовий розгляд шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України.

В зв`язку із неявкою відповідача до суду,суд розглядає дану справу заочно та ухвалює у справі заочне рішення, в порядку ст.280-284 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Предметом даного судового розгляду є вирішення питання про визнання спільною сумісною власністю майна, набутого подружжям за час шлюбу та поділ зазначеного майна, що регулюється положеннями Сімейного Кодексу України та положеннями Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Так:

Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 01 липня 2004 року Відділом запису актів цивільного стану м.Корольова Головного Управління запису актів цивільного стану Московської обл.. , актовий запис № 579 - сторони уклали шлюб , після укладання шлюбу позивачці присвоєне прізвище « ОСОБА_2 » .(а.с.8)

На час розгляду даної справи шлюб між сторонами не розірваний.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав та прав власності на нерухоме майно - на ім`я ОСОБА_3 придбана та зареєстрована за ним на праві приватної власності, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу ВКВ № 043564 від від 02.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області Мирошниченко Н.І. (а.с.20)

Також, з доданих до позову позивачем розрахункових документів на а.с. 53-54 - вбачається, що за час спільного проживання у шлюбі сторони придбали майно, зазначене у позові як предмет поділу на суму 10314,00 грн.,

Суд враховує, що вищезазначена квартира та майно були придбана сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі ст. 60 СК України має вважатися спільним сумісним майном подружжя і такою, що належить сторонам по справі на праві спільної сумісної приватної власності, а отже позивачка має право на Ѕ частку даної квартири, в зв`язку чим позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку квартири за кожною із сторін підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача грошової компенсації за предметів побуту ( зазначених у позові на суму 10314,00гн.) , суд зазначає, що відповідно до положень ст.71 СК України , присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України, при тім, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

А так, виконати зазначені умови ст.71 СК України при розгляді даного позову неможливо, в зв`язку із неявкою до суду відповідача та заочному розгляді даної справи, тому в даній частині позов задоволенню не підлягає.

Тому, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи позов таким чином, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, вважає можливим стягнути з відповідача половину від понесених судових витрат судових по даній справі, а саме сплаченого судового , пропорційно від задоволених вимог - у сумі 629,64 грн.

На підставі викладеного, ст. 60,69,70,71 СК України, положень Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».керуючись ст.10,12, 81,141, 258, 263- 265, 272, 280-284, 289, 352-354, ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 (інтереси якої представляє за довіреністю ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м .

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст.289 ЦПК України, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В.Архипенко