печерський районний суд міста києва
06 квітня 2020 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Бусик О.Л.
при секретарі судових засідань - Диба І.Б.
учасники справи:
позивач - Житлово-будівельний кооператив «Художник - 1»
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Художник-1», в інтересах якого діє адвокат Коваль Оксана Сергіївна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
10 грудня 2019 року ОСОБА_2 сплатила 6228,98 грн.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 з лютого 2017 року не сплачує житлово-комунальні послуги, а ОСОБА_2 прострочила виконання основного зобов`язання, позивач просив про задоволення позову.
Ухвалою судді від 23 грудня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Відзиву, заяв або клопотань від відповідачів не надходило.
06 квітня 2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.
Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 листопада 2013 року ОСОБА_1 є власницею 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 .
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/3 цієї квартири після смерті матері ОСОБА_4
26 вересня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви до ЖБК «Художник-1» про розділення особового рахунку належної їм квартири.
Цього ж дня ОСОБА_2 подала до ЖБК «Художник-1» заяву про прийняття її до членів кооперативу з 26 вересня 2018 року.
Пунктом 2 цієї заяви ОСОБА_2 зобов`язувалась вносити регулярні платежі для утримання будинку і прибудинкової території.
Згідно з актом звірки розрахунків між ЖБК «Художник-1» та ОСОБА_1 й ОСОБА_2 від 26 вересня 2018 року станом на 01 вересня 2018 року встановлено суму заборгованості в розмірі 11 131,02 грн.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Крім того, відповідно до п. 7 Правил користування будинку та прибудинкової території, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, на власника, наймача житлового приміщення, покладено обов`язок сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводиться за тарифами, затвердженими розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 грудня 2010 року № 1221 та від 30 квітня 2015 року №442.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
За змістом норми ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.
Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (частина 4 цієї статі).
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України).
Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Згідно положень частин 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Виходячи з аналізу зазначених правових норм, відповідачі прийняли на себе зобов`язання щодо сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території , що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини, як власникам квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до наданого позивачем розрахунку боргу в період з лютого 2017 року до червня 2019 року утворилась заборгованість щодо сплати за послуги утримання будинку та прибудинкової території.
Підписуючи акт звірки розрахунків між ЖБК «Художник-1» та ОСОБА_1 й ОСОБА_2 від 26 вересня 2018 року, а ОСОБА_2 10 грудня 2019 року сплатила борг за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, відповідачі ти самим визнали зазначений борг.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
Оскільки правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1. ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
За таких обставин, слід дійти висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ЖБК «Художник-1» до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги із застосуванням норм статті 625 ЦК України.
Оскільки ОСОБА_2 10 грудня 2019 року сплатила заборгованість за житлово-комунальні послуги з неї підлягає стягненню інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зв`язку із задоволенням позову судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Ураховуючи те, що позов ЖБК «Художник-1» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі, наявні підстави для стягнення з них витрат на правничу допомогу, розмір яких підтверджений належними та допустимими доказами.
Керуючись ст. 509, 526, 625, 901, 903. ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 12, 13, 19, 81, 137, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Житлово-будівельного кооперативу «Художник-1» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Художник-1» заборгованість у розмірі 12 457 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень 03 копійки, 1712 (одна тисяча сімсот дванадцять) гривень 79 копійок інфляційних втрат, 540 (п`ятсот сорок) гривень 28 копійок як 3 % річних, 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок витрати з оплати судового збору та 1200 (одна тисяча двісті) гривень витрат на правничу допомогу.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Художник-1» 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 36 копійок інфляційних втрат, 270 (двісті сімдесят) гривень як 3 % річних, 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок витрати по сплаті судового збору та 1200 (одна тисяча двісті) гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2020 року.
Суддя О.Л. Бусик