Справа № 565/1298/19
Провадження № 2/565/189/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіДемчини Т.Ю.
з участю секретаря судового засіданняКовальчук В.С.,
представника позивача представника відповідачаОСОБА_1 , ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області у спрощеному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 25.07.2019 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку, починаючи з 01.09.2018 і до досягнення 23-річного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , який на час пред`явлення позову продовжує навчання на платній основі, має незадовільний стан здоров`я та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, оскільки працевлаштований та має стабільний заробіток.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та пояснив, що з ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 стягувались аліменти за судовим рішенням до 30.06.2018, проте він продовжив навчання, яке завершив 31.01.2020. Це навчання було платним, і весь тягар як утримання повнолітнього сина, так і оплати за його навчання, несла мати дитини ОСОБА_4 . Відповідач, будучи обізнаним про навчання сина на платній основі, з вересня 2018 року обіцяв надавати посильну допомогу на утримання дитини, визнавав обов`язок приймати участь у цьому, проте жодного разу коштів не надавав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав та пояснив, що не відмовлявся від утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 на час його навчання, проте син з ним не спілкується, на пропозицію надати реквізити платіжної картки для перерахування коштів таких даних не повідомив. Крім того, ОСОБА_2 працює офіціантом у ресторані та отримує заробітну плату, і він віддав ОСОБА_4 автомобіль, право власності на який за судовим рішенням визначено за ними у рівних частинах в порядку поділу спільного майна подружжя. ОСОБА_3 пояснив, що служить за контрактом у Збройних силах України, у тому числі приймає безпосередню участь у операції об`єднаних сил, несе витрати на часткове забезпечення себе усім необхідним для служби, оплачує плату за житлові та комунальні послуги, і стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку є непосильним тягарем для нього. Відповідач заперечив проти стягнення аліментів за минулий час через відсутність поважних причин непред`явлення до нього позову за період з 01.09.2018. В подальшому ОСОБА_3 до суду не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав та пояснив, що по суті у позові ставиться питання про стягнення додаткових витрат, зумовлених платним навчанням, яке на даний час закінчене, крім того, розмір аліментів, які бажає стягнути позивач, належним чином не обґрунтований.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду стало наступне.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів м.Кузнецовськ 04.12.1996, вбачається, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час досяг повноліття.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з довідкою Одеського національного політехнічного університету від 19.03.2019, ОСОБА_2 є студентом 1 курсу магістратури вказаного навчального закладу, навчається на денній контрактній основі та закінчує навчання 31.01.2020.

З довідки вказаного навчального закладу від 23.10.2018 термін закінчення ОСОБА_2 навчання зазначено 30.12.2020.

Як вбачається з договору про надання освітніх послуг № 15594к від 20.08.2018, строк надання ОСОБА_2 платної освітньої послуги - з 01.09.2018 по 31.01.2020. Закінчення позивачем навчання 31.01.2020 підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , і дана обставина учасниками процесу не оспорюється. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що довідка Одеського національного політехнічного університету від 23.10.2018 містить недостовірні відомості щодо терміну закінчення ОСОБА_2 навчання, та вважає доведеним його навчання у вказаному навчальному закладі у період з 01.09.2018 по 31.01.2020.

З дослідженого судом вищезазначеного договору про надання освітніх послуг № 15594к від 20.08.2018 вбачається, що навчання ОСОБА_2 було платним, і його вартість за цим договором складає 51870,00 грн. Сплата коштів у здійснення оплати за навчання здійснювалась ОСОБА_2 . З показань свідка ОСОБА_4 вбачається, що кошти на оплату навчання вона збирала разом з сином, який змушений був працювати у вільний від навчання час з метою забезпечення відповідної оплати.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 за час навчання потребував матеріальної допомоги на утримання, враховуючи платність його навчання, місцезнаходження навчального закладу, а також враховуючи стан здоров`я позивача, який згідно з наданими медичними довідками має інвалідність ІІ групи та періодично проходить стаціонарне лікування.

Як встановлено з пояснень відповідача, ОСОБА_2 має стабільний дохід у виді грошового забезпечення військовослужбовця. З урахуванням цієї обставини суд прийшов до висновку, що він міг надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Враховуючи ці обставини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 як його повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, аліментів на утримання, а також що ці аліменти підлягають стягненню у частці від доходу.

Вирішуючи питання про розмір частки з доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти на утримання повнолітньої дитини, суд враховує відсутність на утриманні відповідача інших осіб, документально підтверджений незадовільний стан здоров`я позивача, а також бере до уваги оплачений позивачем розмір плати за надання освітньої послуги. З урахуванням вказаних обставин суд прийшов до висновку про наявність підстав для присудження аліментів у запропонованому позивачем розмірі: 1/3 частини щомісячного заробітку відповідача.

Вирішуючи питання про період, за який слід присудити аліменти на утримання ОСОБА_2 , суд враховує наступне.

Відповідно до ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що вона являється матір`ю позивача ОСОБА_2 та перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . Вона підтвердила, що ОСОБА_3 був обізнаний про продовження з 01.09.2018 дитиною навчання, а також про його платність. Вона та ОСОБА_2 просили ОСОБА_3 взяти на себе частину витрат, пов`язаних з навчанням сина, і він обіцяв у добровільному порядку надавати кошти, проте жодного разу за час навчання дитини з 01.09.2018 коштів не надавав.

Інших доказів в обґрунтування вжиття ОСОБА_2 заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_3 з 01.09.2018 та ухилення відповідача від їх сплати суду не надано. Повідомлену свідком ОСОБА_4 причину, з якої ОСОБА_2 раніше не звертався до ОСОБА_3 з позовом про стягнення аліментів, враховуючи тривалість періоду з 01.09.2018 по 25.07.2019 (дати звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом) суд вважає недостатньою для висновку про наявність передбачених ч.2 ст.191 СК України обставин, які є підставою для стягнення аліментів за минулий час.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що аліменти слід стягнути за період від дня пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку, тобто з 25.07.2019 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно суд приходить до висновку про відсутність підстав для допущення негайного виконання судового рішення у частині стягнення аліментів за один місяць, враховуючи закінчення на момент розгляду справи позивачем навчання та досягнення ним 23-річного віку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 274, 352-354 ЦПК України, ст.ст.191, 199-201 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 ) аліменти на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 липня 2019 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина