РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Ходорівської об`єднаної територіальної громади , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в :

заявник звернулася до суду із заявою, з участю заінтересованої особи Ходорівської об`єднаної територіальної громади, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилаються на те, що її мати ОСОБА_2 , яка проживала по АДРЕСА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 . Крім заявника у ОСОБА_2 інших дітей спадкоємців першої черги не було, а тому вона єдина спадкоємиця майна матері за законом. Спадщина, що відкрилась після смерті матері заявника складається із земельної ділянки паю розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується дублікатом сертифікату на право земельної частки (пай:) серія ЛВ№ 0155201, виданим Жидачівською РДА 12 серпня 2014 року, житловий будинок згорів.

21 грудня 2017 року заявниця звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , однак отримала відмову у вчинені нотаріальних дій з мотивів пропуску піврічного терміну, передбаченого цивільним законодавством на подання заяви про прийняття спадщини.

З даною мотивацією заявник не погоджується, так як вона постійно більше п`яти років проживала з матір`ю без реєстрації, допомагала її вести господарство, доглядала за нею коли та хворіла. Доведення факту постійного проживання разом з матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини для неї є важливим і прослужить підставою подальшого вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини в порядку, що передбачений положеннями ЦК України та Закону України «Про нотаріат».

Заявник в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник заінтересованої особи Ходорівської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо аргументів заявника викладених в заяві, не заперечив.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки в ній достатньо матеріалів для ухвалення рішення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого 27 січня 2010 року Вибранівсько сільською радою Жидачівського району Львівської області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації смертей 27 січня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 4.

Відповідно до постанови завідувача Жидачівської державної нотаріальної контори № 1003/02-31 від 21 грудня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви.

Відповідно до довідки № 526, виданої 17 серпня 2017 року Виконавчим комітетом Ходорівської сільської ради, ОСОБА_2 дійсно була прописана і постійно проживала в АДРЕСА_1 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . У Вибранівській сільські раді заповіт від ОСОБА_2 не посвідчувався. АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_2 на її день смерті з нею зареєстрованих осіб не було, але проживала без реєстрації її єдина дочка ОСОБА_1 , яка здійснювала догляд за хворою матір`ю, займалася її похоронами та вступила в управління спадковим майном в шестимісячний строк з дня смерті матері.

Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 1216, 1220 - 1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За ч.3, ч. 5ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5(далі - Порядок).

Згідно зі ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до пункту 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, як зазначив Верховний Суд в постанові від10 січня 2019 року у справі №484/747/17 відсутність як реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця, так і реєстрація за місцем проживання спадкодавця, не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі реєстрація згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідно до ч.2 ст. 315ЦПК України передбачено, що, крім юридичних фактів, які зазначені в частині першій вказаної статті, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на момент смерті з спадкодавцем є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки факт постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцем підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради № 526 від 17 серпня 2017 року.

Відповідно до ч.7 ст. 294ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10,12,13,81,293,315-319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи Ходорівської об`єднаної територіальної громади , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовий збір залишити за заявником ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова.

Сторони у справі:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа :Ходорівська об`єднана територіальна громада м. Ходорів , вул. Грушевського, буд.38

Суддя Г.П. Мигаль