провадження № 2/947/673/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання - Молодов В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу № 947/28629/19 за позовом Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» до ОСОБА_1 , треті особи: Ширяївська районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року Комунальна установа «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» в особі головного лікаря Карташової В.О. звернулася до Київського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: Ширяївська районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав у відношення малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 30.11.2019 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження у цивільній справі № 947/28629/19. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 20.12.2019 року справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Від позивача та представника третьої особи надійшли заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності. При цьому позивач позов підтримав та просив задовольнити й не заперечував проти заочного розгляду справи. Третя особа також заявила про підтримання позову та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, додавши до заяви висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (вхід. №№ 9817; 10408).

З боку відповідача будь-яких заяв з процесуальних питань чи по суті справи до суду не надходило.

Суд постановив ухвалу про проведення розгляду справи в заочному порядку за наявними у справі матеріалами.

В ході розгляду справи судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження № 121 від 19 травня 2016 року, складений Ширяївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Відомості про батька дитини внесені за правилами ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. В графі «мати» вказана ОСОБА_1 .

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Верховний Суд України в означеній вище постанові, надаючи оцінку ухиленню батьків від виконання своїх обов`язків, відзначив також, що воно відбувається, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи вищевикладене, зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи.

Органом опіки та піклування Ширяївської районної державної адміністрації зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У висновку встановлено, що розпорядженням Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області від 02.04.2018 року № 125/п-2018 малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово було влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення, за заявою матері, у зв`язку із складними життєвими обставинами останньої. Проте подальше ухилення матері від виконання батьківських обов`язків виявило доцільність позбавити її батьківських прав відносно дитини з метою збереження законних прав та інтересів малолітньої.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була влаштована до Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Департаменту Охорони здоров`я Одеської міської ради на повне державне забезпечення.

Листом № 483 від 04.11.2019 р. головному лікарю КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» м. Одеса від Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області служби у справах дітей повідомлено, що мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жодного разу не зверталась до служби з метою повернення дитини у родину. По місцю проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, власного житла не має, зловживає алкоголем, не працює.

Служба у справах дітей Одеської міської ради у висновку від 27.01.2020р. за № 05/871 також встановила доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновок від 17.02.2020 № 229/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затверджено головою Київської районної адміністрації Одеської міської ради.

Крім іншого у висновку встановлено, що повідомленням від 11.02.2020р. № 3/814 Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області підтверджено, що за обліками ГУНП в Одеській області гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не значиться, в розшуку не перебуває;

листом державної установи «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України від 10.02.2020р. № 5/6 - 2105 проінформовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в означеній установі не утримувалась та не утримується на теперішній час;

за інформацією Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.02.2020р. № 2265/56-17 актового запису про державну реєстрацію смерті відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявлено не було;

Ширяївським відділенням поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області у повідомлені від 05.02.2020 року за № 49.4-894 проінформовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягувалась до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП;

листом служби у справах дітей ІІІиряївської районної державної адміністрації від 04.02.2020 року № 46 підтверджено, що спеціалістами служби було здійснено виїзд за адресою; АДРЕСА_1 . Під час виїзду було з`ясовано, що ОСОБА_1 , більше 6 місяців по місцю реєстрації не проживає. Зі слів старости Мар`янівської сільської ради вона спільно з новим співмешканцем час від часу з`являється у селі, постійного місця проживання не має, веде аморальний спосіб життя, не працює. За два роки перебування дитини у закладі мати жодного разу дочку не відвідувала, її долею, житіям та здоров`ям не цікавилася та не заявляла про бажання забрати дитину з закладу. Дана громадянка неодноразово попадала в поле зору служби у справах дітей, з нею проводилась відповідна робота від народження дитини. На всі зауваження ОСОБА_4 не реагувала, змінювала місце проживання та співмешканців, в результаті чого у 2018 році ОСОБА_5 було відібрано від матері, у зв`язку з загрозою життю та здоров`я.

Як роз`яснено у п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За приписами пунктів 2, 4 частини першої статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, хронічний алкоголізм або наркоманія є самостійними підставами позбавлення батьківських прав судом.

Судом встановлено, що батьківські обов`язки відповідач ОСОБА_6 не виконує, фактично самоусунувшись від їх виконання. Судом не встановлено поважних причин, які б перешкоджали відповідачу виконувати її батьківський та соціальний обов`язок по самостійному вихованню малолітньої дитини.

Відомості, викладені позивачем у позовній заяві підтвердженні письмовими доказами. Матеріали справи не містять доказів, які б спростували викладені обставини.

Суд дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 211, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» м. Одеси до ОСОБА_1 , треті особи - Ширяївська районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт: НОМЕР_1 , виданий 13.09.1997 року Ширяївським РВ УМВС України в Одеській області; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 121 від 19.05.2016 року Ширяївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області).

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили - надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Днем складення рішення суду є 06 березня 2020 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя

Літвінова І. А.