Постанова

Іменем України

06 травня 2020 року

м. Київ

справа № 213/2961/16-ц

провадження № 61-12200ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Широківська дільниця служби експлуатації систем газопостачання Нікопольського відділення управління експлуатації Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», Нікопольське управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз», Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Управління благоустрою та житлової політики Виконавчого комітету Криворізької міської ради, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - ПАТ «Дніпропетровськгаз»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Широківська дільниця служби експлуатації систем газопостачання Нікопольського відділення управління експлуатації Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» (далі - Широківська дільниця), Нікопольське управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» (далі - Нікопольське управління), Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради, Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Управління благоустрою та житлової політики Виконавчого комітету Криворізької міської ради, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати дії незаконними, заборонити встановлювати загальнобудинковий лічильник, зобов`язати встановити лічильник позивачу, визнати недійсним акт про правопорушення, відшкодувати збитки та моральну шкоду.

Позов обґрунтований тим, що 22 вересня 2016 року до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 прибули працівники Широківської дільниці та від`єднали будинок від газопостачання, шляхом встановлення на ввідному газопроводі на будинок «технологічної заглушки», з метою проведення монтажу загальнобудинкового приладу обліку газу відповідно до інвестиційної програми газорозподільного підприємства ПАТ «Дніпропетровськгаз». Дозвільних документів на встановлення загальнобудикового приладу обліку за адресою: АДРЕСА_1 , працівники Широківської дільниці мешканцям будинку не надали. ОСОБА_2 відмову мешканців будинку на встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу, працівники Широківської дільниці залишили вищевказаний будинок без газопостачання. Власниці квартири АДРЕСА_2 зазначеного будинку, яка була присутня при відключенні будинку від газопостачання, працівники Широківської дільниці вручили акт про порушення від 22 вересня 2016 року. Наслідком зазначених дій працівників Широківської дільниці з припинення газопостачання будинку АДРЕСА_1 стало також припинення газопостачання квартири АДРЕСА_3 , в якій мешкає позивач. Неодноразові звернення позивача до керівництва Широківської дільниці та до ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо незаконності дій працівників Широківської дільниці та вжиття заходів щодо відновлення газопостачання будинку АДРЕСА_1 не дали належних результатів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії працівників Широківської дільниці щодо припинення газопостачання/розподілу природного газу на будинок АДРЕСА_1 та безпосередньо на об`єкт побутового споживача ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_4 .

Визнано незаконними дії працівників Широківської дільниці щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі та заборонено встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на будинок АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ПАТ «Дніпропетровськгаз» обладнати квартиру ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 індивідуальним лічильником газу.

Визнано недійсним акт про порушення від 22 вересня 2016 року, складений працівниками Широківської дільниці за участю мешканця будинку АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ПАТ «Дніпропетровськгаз» на користь ОСОБА_1 збитки в розмірі недовідпущеного об`єму газу на суму 361,42 грн та відшкодовано моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Із ПАТ «Дніпропетровськгаз» на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 3 840,00 грн.

Рішення мотивоване тим, що розподіл природного газу побутовим споживачам будинку АДРЕСА_1 здійснюється Широківською дільницею на підставі та відповідно до умов Типового договору. Позивач зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_4 , є власником квартири, споживає природний газ лише для приготування їжі та є побутовим споживачем.

22 вересня 2016 року працівники Широківської дільниці від`єднали будинок від газопостачання, шляхом встановлення на ввідному газопроводі на будинок «технологічної заглушки», для проведення монтажу загальнобудинкового приладу обліку газу відповідно до інвестиційної програми газорозподільного підприємства ПАТ «Дніпропетровськгаз» та робочого проєкту. Через відмову мешканців будинку на встановлення загальнобудинкового приладу обліку, будинок було відключено від газопостачання. Наслідком дій Широківської дільниці з припинення газопостачання будинку АДРЕСА_1 стало припинення газопостачання квартири АДРЕСА_3 , у якій мешкає позивач.

Розподіл природного газу ОСОБА_1 здійснюється відповідно до Типового договору розподілу природного газу, укладеного з ПАТ «Дніпропетровськгаз», який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір), відповідно до пункту 1.3 типового договору, був сплачений рахунок Широківської дільниці та підписана заява-приєднання, що свідчить про згоду приєднання. 22 вересня 2016 року згідно з нарядом допуску № 107/1, який надано для перемонтажу газопроводу та встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу з 11:00 і до 11:30 годин було перекрито задвижку, припинено газопостачання на будинок АДРЕСА_1 . В акті від 22 вересня 2016 року № 121 зазначено, що причиною відключення газу є виконання робіт з установки загальнобудинкового вузла обліку газу методом перекриття задвижки та встановлення інвентарної заглушки на фланцевих з`єднаннях задвижки, з опломбуванням пломбою граніт. В акті про відключення були відсутні відмітки про отримання акта, про відмову від підпису власника та відсутні свідки. Позивачу та іншим власникам будинку на АДРЕСА_1 не було пред`явлено всі документи щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу та документи на припинення розподілу газопостачання, суд дійшов висновку про незаконність таких дій відповідача.

На момент відключення у позивача була відсутня заборгованість за споживання газу, інші обставини, які б давали підстави для відключення її квартири (об`єкту споживання) від газопостачання відсутні, тому відсутні законні підстави для припинення розподілу природного газу позивачу.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. Позивачу та іншим побутовим споживачам будинку АДРЕСА_1 , які не забезпечені приладами обліку газу, до 01 січня 2018 року для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу у їх квартирах, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни цих квартир, ПАТ «Дніпропетровськгаз» повинно встановити квартирні лічильники газу, а в разі відмови від встановлення припинити газопостачання лише з 01 січня 2018 року. Про припинення газопостачання відповідач не повідомляв та акт від ПАТ «Дніпропетровськгаз» чи Широківської дільниці (з позначкою про вручення) про відключення 22 вересня 2016 цього будинку від газопостачання не складався. Позивач та інші власники будинку АДРЕСА_1 відмовились від встановлення загальнобудинкового лічильника. Відповідач мав право на припинення розподілу природного газу лише з 01 січня 2018 року, тому дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового лічильника є незаконними. З урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання ПАТ «Дніпропетровськгаз» повинно компенсувати позивачу завдані збитки в розмірі вартості недовідпущеного об`єму газу у розмірі 361,42 грн та відшкодувати моральну шкоду - 10 000,00 грн, завдану позивачеві протиправними діями працівників Широківської дільниці щодо припинення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дніпропетровськгаз» задоволено. Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року скасовано, ухвалене нове судове рішення про відмову в позові.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивач є побутовим споживачем природного газу. 22 вересня 2016 року працівниками Широківської дільниці розпочато роботи з установлення у будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового приладу обліку газу. Дотепер загальнобудинковий прилад обліку природного газу у будинку АДРЕСА_1 не встановлено. Спір виник з приводу правомірності дій Широківської дільниці зі встановлення у будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового приладу обліку природного газу, складання акта про порушення та припинення газопостачання до цього будинку. Заходи з установлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу у будинку АДРЕСА_1 здійснюються за рахунок відповідача, тому доводи позивача про те, що балансоутримувач (управитель) будинку АДРЕСА_1 не визначений та не надавав згоду на установлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу, не мають правого значення для вирішення цього спору. Відповідач вправі встановити загальнобудинковий лічильник газу, оскільки закон не покладає на нього обов`язок безоплатного встановлення індивідуального газового лічильника. Встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу у будинку АДРЕСА_1 передбачено Інвестиційною програмою ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 рік, схваленою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 березня 2016 року № 391, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії відповідача 22 вересня 2016 року щодо встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу у будинку АДРЕСА_1 є правомірними. Правові підстави для зобов`язання відповідача встановити за власний рахунок індивідуальний лічильник газу до квартири позивача відсутні.

22 вересня 2016 року працівниками Широківської дільниці розпочато роботи з установлення у будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового приладу обліку природного газу, у зв`язку з чим було припинено газопостачання та роз`єднано ввідний газопровід, однак прилад обліку цього дня встановлено не було у зв`язку із відмовою мешканців від встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу. Виходячи з того, що відповідач припинив газопостачання за адресою позивача правомірно та з дотриманням відповідних нормативних документів з метою ліквідації аварійної ситуації (витоку газу) при встановленні загальнобудинкового приладу обліку газу у будинку АДРЕСА_1 , позовні вимоги про безпідставне відключення від газопостачання квартири позивача не ґрунтуються на матеріалах справи.

Суд встановив правомірність дій відповідача при відключенні газопостачання до будинку АДРЕСА_1 , тому відмовив у задоволенні позову в частині стягнення збитків у розмірі невідпущеного об`єму газу.

Акт про порушення від 22 вересня 2016 року, складений працівниками Широківської дільниці, є лише фіксацією порушення, не встановлює для споживача обов`язків і має рекомендаційний характер щодо усунення виявлених порушень, тому з урахуванням статей 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи шляхом пред`явлення позову про визнання акта про порушення недійсним. Поклавши на відповідача обов`язок відшкодувати моральну шкоду, суд першої інстанції безпідставно застосував статтю 1167 ЦК України, яка на спірні правовідносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання природного газу до квартири (будинку) позивача побутового споживача природного газу. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, які б передбачали можливість відшкодування моральної шкоди. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її завдання внаслідок недоліків (дефектів) у продукції у випадках, передбачених законом, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на Законі та не підлягають задоволенню. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції, просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

08 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі.

У вересні 2018 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

10 квітня 2020 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено із суттєвим порушенням процесуальних норм і неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на таке.

Робочий проєкт, наданий відповідачем зі встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу, передбачає реконструкцію фасадного (зовнішнього) газопроводу будинку АДРЕСА_1 , тому відсутність згоди співвласників на виконання зазначених робіт є порушенням законодавства, зокрема Конституції України та ЦК України.

Одноособовий балансоутримувач багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відсутній, тому застосування судом апеляційної інстанції пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) є неправомірним, як наслідок висновок апеляційного суду про недоцільність звернення відповідача до балансоутримувача будинку щодо отримання згоди на встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу на фасадному газопроводі цього будинку є порушенням норм Конституції України та ЦК України.

Суд апеляційної інстанції неправильно витлумачив норми законів та підзаконних нормативних актів щодо встановлення комерційного вузла обліку природного газу, внаслідок чого побутові споживачі опинилися у нерівних умовах перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків, яким одним і тим же планом розвитку газорозподільних систем, складеним відповідачем, передбачено встановлення індивідуальних лічильників природного газу.

На думку позивача, намагаючись встановити загальнобудинковий прилад обліку природного газу на будинок АДРЕСА_1 відповідач поставить у нерівне становище побутового споживача цього будинку - позивача у справі перед іншими побутовими споживачами квартир багатоквартирних будинків у м. Кривому Розі, в яких встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного обсягу спожитого газу визначатиметься не за об`єктом побутового споживача (квартирою), а за будинком.

Умовами Типового договору передбачено забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи. Проте в період із 22 вересня 2016 року і до 26 липня 2017 року протиправними діями відповідача позивач була позбавлена доступу до газорозподільної системи та не була належним чином повідомлена про припинення газопостачання. Відмова споживача від встановлення лічильника газу повинна бути підтверджена актом про порушення. Відповідач не надав підтвердження відмови мешканців будинку АДРЕСА_1 від встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу.

Суд апеляційної інстанції не врахував зміни до Закону України «Про комерційний облік природного газу», якими пом`якшено ситуацію в сфері порядку обліку спожитого газу в частині щодо обов`язкової згоди співвласників багатоквартирного будинку на встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу.

Суд апеляційної інстанції не надав юридичної оцінки порушенням прав позивача, які завдали позивачеві певних моральних страждань, тому безпідставно відмовив в цій частині позову.

Аргументи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року без змін, мотивуючи тим, що інвестиційною програмою відповідача на 2016 рік, яка включена до Плану розвитку газорозподільної системи відповідача на 2016-2025 роки, ухваленого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 березня 2016 року № 391, передбачено встановлення загальнобудинкових лічильників газу та індивідуальних лічильників газу споживачам, у яких не передбачено встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу. Будинок позивача включено до переліку будинків, в яких заплановано встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу.

На виконання вказаної програми відповідачу було видано технічні умови на проєктування загальнобудинкового вузла обліку газу за адресою: АДРЕСА_1 . 22 вересня 2016 року були розпочаті відповідні роботи зі встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, зокрема для проведення зварювальних робіт та на виконання правил безпеки, газопостачання будинку було припинено. Після припинення газопостачання та роз`єднання ввідного газопроводу, мешканці будинку почали перешкоджати проведенню розпочатих монтажних робіт, внаслідок чого роботи зі встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу не виконані. Дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу є правомірними.

Доводи позивача в частині відсутності згоди балансоутримувача (управителя) будинку на встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу не мають правового значення.

Правові підстави для зобов`язання відповідача за власний рахунок встановити індивідуальний лічильник газу у квартирі позивача відсутні. Твердження позивача у касаційній скарзі про безпідставне припинення розподілу природного газу є недоведеним належними доказами. Газопостачання до будинку було припинено на виконання правил безпеки систем газопостачання, для проведення газозварювальних робіт на газопроводі. Посилання у касаційній скарзі на положення Закону України «Про комерційний облік природного газу», які набрали чинності після виникнення спірних правовідносин, є безпідставним.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у лютому 2018 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення частково касаційної скарги з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що позивач є власником квартири АДРЕСА_4 та є побутовим споживачем природного газу для приготування їжі відповідно до Типового договору.

22 вересня 2016 року працівниками Широківської дільниці було розпочато роботи зі встановлення у будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового приладу обліку газу. На сьогодні загальнобудинковий прилад обліку газу у будинку АДРЕСА_1 не встановлено.

Заходи з установлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу у будинку АДРЕСА_1 здійснюються за рахунок відповідача відповідно до Інвестиційної програми ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 рік, схваленої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 березня 2016 року № 391.

22 вересня 2016 року працівниками Широківської дільниці були розпочаті роботи з установлення у будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового приладу обліку газу, у зв`язку з чим було припинено газопостачання та роз`єднано ввідний газопровід. Прилад обліку цього дня встановлено не було, у зв`язку із відмовою мешканців від встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1875-IV наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

-житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики;

- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

- норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статті 3 Закону № 1875-IVпредметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону № 1875-IV залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону № 1875-IV ).

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 Закону № 1875-IV ).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (далі - Закон № 3533-VI).

Встановлення лічильників газу споживачам визначається Законом № 3533-VI.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

ПАТ «Дніпропетровськгаз» є Оператором ГРМ.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно зі статтею 6 Закону № 3533-VI та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII, -тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.)

Установлено, що позивач є споживачем природного газу тільки для приготування їжі, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 3533-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: - коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 визначає Правила комерційного обліку природного газу.

Відповідно до Кодексу ГРС, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ.

Згідно з пунктом 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року N 620, передбачено також можливість встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок (далі - Тимчасове положення).

Відповідно до Тимчасового положення ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку газу здійснюється згідно з Кодексом ГРС.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що заходи з установлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу у будинку АДРЕСА_1 здійснюються за рахунок відповідача.

Як встановили суди, Оператором ГРМ провадилося установлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу у будинку АДРЕСА_1 відповідно до Інвестиційної програми ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016 рік, схваленою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 24 березня 2016 року № 391, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії відповідача 22 вересня 2016 року щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу за спірною адресою були правомірні.

Згідно з пунктами 6, 9 Правил газопостачання припиняється, зокрема, у разі ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновних робіт. Припинення постачання газу споживачеві в житлових будинках, залежно від обставин, здійснюється шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломби та/або інвентарної заглушки перед газовим приладом (пристроєм) або на ввідному газопроводі. Про припинення газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Відновлення газопостачання здійснюється газорозподільним підприємством протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих його неправомірними діями газопостачальному або газорозподільному підприємству.

Контроль і оперативно-диспетчерське керівництво планово-профілактичними та аварійно-відновлювальними роботами на об`єктах Єдиної газотранспортної системи України з урахуванням вимог охорони праці здійснюється газорозподільними підприємствами, у цьому випадку ПАТ «Дніпропетровськгаз», відповідно до законодавства України. Локалізація і ліквідація аварійних ситуацій здійснюється аварійно- диспетчерською службою «104», її філіями і постами, що працюють цілодобово і без вихідних. Роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватись експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств після локалізації аварійної ситуації. Після усунення загрози роботи з приведення газопроводів і газового обладнання в технічно справний стан повинні проводитися за нарядом-допуском (підпункт 8.1 пункту 8 Розділу V Правил безпеки систем газопостачання).

Згідно з матеріалами справи під час проведення встановлення загальнобудинкового лічильника газу за спірною адресою мешканці цього будинку відмовились від його встановлення. Тому Оператор ГРМ керуючись пунктами 6, 9 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року N 2246 (далі - Правила N 2246) та підпунктом 8.1 пункту 8 Розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285 (далі -Правила безпеки) обґрунтовано припинив газопостачання, з метою ліквідації аварійної ситуації (витоку газу) при встановленні загальнобудинкового приладу обліку газу. Про що складений акт.

Висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності неправомірного припинення Оператором ГРМ газопостачання грунтується на встановлених обставинах справи і відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її завдання внаслідок недоліків (дефектів) у продукції у випадках, передбачених законом, тому висновок апеляційної інстанції в цій частині про безпідставність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим.

Висновок суду апеляційної інстанції, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку газу на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти, не відповідає тлумаченню норм матеріального права з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 листопада 2018 року, справа № 214/2435/17, провадження №14-347 цс18.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зі змісту статті 6 Закону № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3533-VI зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року, так як розгляд справи по суті завершився до внесення змін щодо строку встановлення лічильників таким споживачам.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунку Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Суди встановили, що позивач приєдналася до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ, сплачує за спожитий природний газ та заборгованості за спожитий газ немає.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року до 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1 000 куб. м природного газу.

Відповідно до додатку № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1 000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1 000,00 куб. м становлять 25, 20 грн.

Зобов`язавши ПАТ «Дніпропетровськгаз» обладнати квартиру ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 індивідуальним лічильником газу, суд першої інстанції зазначив, що відповідач повинен встановити квартирні лічильники газу, а в разі відмови від встановлення припинити газопостачання лише з 01 січня 2018 року, водночас не виклав обґрунтовані мотиви і висновки тому рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Згідно з матеріалами справи Широківською дільницею позивачу запропоновано встановити лічильник за власні кошти (т. 1, а. с. 168).

Верховний Суд зазначає, що відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачеві суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача, відповідно до статті 5 Закону № 1023-XII, статті 2 Закону № 1875-IV волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним, оскільки оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Крім того, встановлення загальнобудинкового лічильника не є підставою для відмови позивачу у встановленні індивідуального газового лічильника.

Отже, рішення суду першої інстанції та судове рішення апеляційної інстанції в частині встановлення лічильника позивачу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у цій частині в іншій частині судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з судовими рішеннями, власним тлумаченням норм права, переоцінкою доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, судові рішення в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання встановити індивідуальний газовий лічильник скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, в іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а судові рішення в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання встановити індивідуальний газовий лічильник скасуванню з ухваленням нового рішення, то в дохід держави з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» підлягає стягненню судовий збір за розглядом справи у суді першої інстанції - 551, 20 грн, за перегляд справи у суді касаційної інстанції - 1653,60 грн, а всього: 2 204 (дві тисячі двісті чотири) грн 60 коп.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання встановити індивідуальний газовий лічильник скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» за власний рахунок встановити у квартирі АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , індивідуальний газовий лічильник.

В іншій частині постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» в дохід держави судовий збір у розмірі 2 204 (дві тисячі двісті чотири) грн 60 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко