справа №619/4426/19
провадження №2/619/258/20
РІШЕННЯ

іменем України

25 лютого 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.

справа № 619/4426/19

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Стислий виклад позиції позивача.

08 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просив: зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини до 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця; зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ј частини до 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з відповідачем у справі ОСОБА_2 він перебував в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010, який рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13.07.2012 (справа № 2010/3501/2012) розірвано. Від спільного шлюбу з ОСОБА_2 мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З відповідачем ОСОБА_3 на даний час ОСОБА_1 перебуває у шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою державного виконавця від 29.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (серія ВГІ № 60446650) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму. Погіршення матеріального стану як платника аліментів надає право звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів, на погіршення матеріального стану платника аліментів вплинуло укладання іншого шлюбу, у зв`язку з чим він зобов`язаний утримувати другу спільну дитину, народжену в шлюбі, місце роботи на даний час втрачено. На час стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 позивач не був одруженим, не мав інших дітей, був офіційно працевлаштований, мав стабільний дохід. На даний час змінилось як сімейне становище так і матеріальне.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 11 листопада 2019 року позовну заяву було залишено без руху.

26 грудня 2019 року позивачем усунені недоліки позовної заяви.

15 січня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 09 год 00 хв 18 лютого 2020 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в строк до 13 лютого 2020 року. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 14 лютого 2020 року. Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 17 лютого 2020 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

18 лютого 2020 розгляд у зв`язку з неявкою позивача в судове засідання розгляд справи відкладено на 25 лютого 2020 року.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що з вимогами позовної заяви не згодна, справу просить розглядати у її відсутність. При цьому, відповідач відзив на позов не подавала,

Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мироненко С.М. не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що з вимогами позовної заяви згодна, заперечень проти задоволення позову не має, справу просить розглядати у її відсутність.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бондарук Я.М. не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, справу просила розглядати у відсутність позивача.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками є: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 .

Згідно з рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 липня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, 26 липня 2014 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , про що зроблено відповідний актовий запис №48, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_2 .

Згідно постанови від 25.06.2019 серія ВП № 35530850, виданої головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Плугатирьовою Ю.С., останньою прийнято виконавче провадження № 35530850 з примусового виконання виконавчий лист № 2010/3501/2012, виданий Дергачівським районним судом Харківської області (реєстраційний номер виконавчого провадження 35530850), згідно якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції від 29.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (серія ВГІ № 60446650) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Згідно довідки № 3153 від 05.11.2019 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_9 , сином ОСОБА_5 та братом ОСОБА_1 .

Згідно додаткового рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26.10.2012 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на її утримання в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову 06.06.2012 та до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до чи повноліття, починаючи з дня подачі позову 06.06.2012 і до досягнення дитиною повноліття.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статі 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово зазначав, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статтею 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Крім того, ВС вказує також на те, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів.

В процесі здійснення виплат на утримання дітей можуть виникнути обставини, які істотно впливають на матеріальне становище нової сім`ї. Вони можуть бути різноманітними, однак головний критерій один - досить серйозний вплив на фінансове становище платника.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_1 одружився, у зв`язку з цим змінився його сімейний стан.

Як вбачається з свідоцтва про народження та довідки про склад сім`ї № 3153 від 05.11.2019, ОСОБА_1 має на своєму утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлені судом обставини вказують на наявність законних підстав у позивача для зменшення розміру аліментів, оскільки сімейний стан позивача змінився.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок батьків утримувати дитину, суд вважає доцільним визначити розмір присуджених до стягнення аліментів в частці заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, виходячи з принципу розумності та справедливості та зменшити розмір аліментів присуджених до стягнення з позивача на утримання неповнолітніх дітей з ј частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Пленум Верховного Суду України у пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно п. 15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354, пунктом 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини всіх доходів до 1/6 частини всіх доходів, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ј частини всіх доходів до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року.

Суддя Є. А. Болибок