ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 624/523/19

провадження № 22-ц/818/2367/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

опікун, що діє в інтересах дитини ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року в складі судді Нестеренко О.С.,

у с т а н о в и в :

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє в інтересах дитини про проведення судово-генетичної експертизи ДНК.

Позов обґрунтовано тим, що в свідоцтві про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не перебували в зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 померла. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 був ліквідатором ЧАЕС, з 04 грудня 1989 року по 28 лютого 1990 року знаходився в зоні відчуження, постійно хворів, не перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим у неї є сумнів, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дитиною, просила провести судово генетичну експертизу та визначити спорідненість між сестрами ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 02 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху для виконання вимог статей 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Повертаючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач вимоги ухвали від 02 грудня 2019 року не виконала, у зв`язку з чим відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України позовна заява підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

02 березня 2020 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі, посилаючись на порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що копію ухвали про залишення її позовної заяви без руху вона отримала лише 22 лютого 2020 року, отже не мала можливості надати відповідні докази та інформацію про усунення недоліків. Зазначає, що в позовній заяві вона вказала засоби зв`язку, за якими суд мав можливість надати повідомлення в телефонному режимі.

ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 02 грудня 2019 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху у зв`язку з недотриманням вимог статей 175, 177 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 02 грудня 2019 року було надіслано позивачу на зазначену нею адресу 04 грудня 2019 року. Однак, поштове відправлення не вручено адресату та 27 грудня 2019 року повернуто за зворотною адресою, за закінченням встановленого терміну зберігання (а. с. 33-34).

27 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв`язку з тим, що у визначений строк позивач не усунула недоліки позовної заяви.

Згідно статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху і надає позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали.

Враховуючи положення частин першої та другої статті 185 ЦПК України, повернення заяви з тих підстав, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Нормами ЦПК України не встановлено окремого порядку вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Разом з цим, частиною 1 статті 258 ЦПК України визначено, що ухвала є судовим рішенням.

Порядок вручення судового рішення визначений у статті 272 ЦПК України, частина 11 якої встановлює, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день проставлення у поштовому відділенні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1, 3, 4, 5).

Оскільки, копія ухвали від 02 грудня 2019 року не була вручена позивачу відповідно до вимог статті 272 ЦПК України, висновки суду першої інстанції, що ухвала про усунення недоліків не виконана, є передчасними.

Інформація про те, що позивач знайомилася з матеріалами справи та була обізнана про залишення її позовної заяви без руху, в матеріалах справи відсутня.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що передчасне повернення заяви порушує право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суди повинні ураховувати сформовані Європейським судом з прав людини умови обмеження права особи на доступ до суду, проте, такі умови не можуть зашкоджувати самій суті права на звернення до суду та переслідують легітимну мету і ця мета відповідає потребам суспільства та окремих осіб, такі умови забезпечують розумну пропорційність між встановленими обмеженнями та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях від 13 січня 2000 року в справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28 жовтня 1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 185, 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова