КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/836/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(д о д а т к о в а)

25 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клішина Дениса Андрійовича, державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Макарова Олега Вячеславовича, ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Буд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування запису про право власності,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса КМНО Клішина Д.А., державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Макарова О.В., ОСОБА_1 , ТОВ «Альфа-Капітал-Буд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування запису про право власності.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 37 600 грн.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року за заявою приватного нотаріуса КМНО Клішина Д.А.про ухвалення додаткового судового рішення стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного нотаріуса КМНО Клішина Д.А. витрати на правничу допомогу у розмірі 24 500 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішенняСолом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року - без змін.

Іншою постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року - без змін.

У жовтні 2020 представник ОСОБА_1 - адвокат Мороз В.П. звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26 930 грн судових витрат, понесених на оплату послуг професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді.

На обґрунтування заяви зазначив, що у своєчасно поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду по суті спору ним порушувалося питанняпро стягнення з останньої на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку переглядом справи в суді апеляційної інстанції, розмір яких згідно наданих доказів становив 26 930 грн. Разом з тим, під час прийняття постанови про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду - без змін, апеляційним судом не було вирішено питання розподілу вказаних витрат, понесених відповідачем на цьому етапі розгляду справи, а тому існує необхідність в ухваленні додаткового судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів вважає, що заяву слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з вимогами статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції зокрема складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом статей 269 - 271 ЦПК України після проголошення рішення суд, що ухвалив його, не може, як правило, сам скасувати або змінити власне рішення. Тому, за загальним правилом, допущені недоліки судового рішення виправляються вищестоящим судом. Проте суд має ряд повноважень, передбачених цими положеннями, з усунення недоліків чи доповнення ухвалених ним рішень. Такими повноваженнями є виправлення описок та арифметичних помилок в судовому рішенні, ухвалення додаткового рішення або роз`яснення рішення суду.

Статтею 270 ЦПК України, встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (частина третя, п`ята статті 270 ЦПК України).

Згідно із частиною п`ятою статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений в ухвалі про відкриття апеляційного провадження строк ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мороза В.П. направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішенняСолом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року про відмову у задоволенні позову, в якому просив стягнути з позивача на його користь 26 930 грн судових витрат у вигляді оплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Однак, під час прийняття постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 рокурозподілу таких судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з апеляційним переглядом справи по суті спору, не проводилось.

Так, одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

За приписами статей 133, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 134 ЦПК України).

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження своїх вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції, представником відповідача до відзиву на апеляційну скаргу надано належним чином засвідчені копії: договору про надання правової допомоги (про надання професійної правничої допомоги), укладеного 24 лютого 2020 року між АО «Супрема Лекс» в особі керуючого партнера Мороза В.П. та ОСОБА_1 ; додаткової угоди № 1 від 7 липня 2020 року до договору про надання професійної правничої допомоги; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5509 від 19 червня 2014 року; ордера на надання правової допомоги серії АА № 1037656 від 15 липня 2020 року; рахунку на оплату послуг з надання правової допомоги № 07-07/2020-2 від 7 липня 2020 року та меморіального ордера № @2PL922254 від 8 липня 2020 року про фактичну оплату послуг з надання правової допомоги АО «Супрема Лекс» згідно укладеного договору від 24 лютого 2020 року на загальну суму 26 930 грн; а в самому відзиві зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), які необхідно виконати адвокату з метою захисту прав та інтересів відповідача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

До відзиву також долучено докази надсилання його копії та доданих документів іншим учасникам справи, у тому числі і ОСОБА_2 на адресу, зазначену в апеляційній скарзі, утім клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до закінчення розгляду справи подано не було.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що заявником доведено понесення ОСОБА_1 витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 26 930 грну суді апеляційної інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на його користь, оскільки апеляційну скаргу позивача було залишено судом без задоволення, а рішення суду по суті спору - без змін.

Таким чином, оскільки під час прийняття Київським апеляційним судом постанови у цій справі від 30 вересня 2020 року не було вирішено питання про судові витрати, то заява представника ОСОБА_1 - адвоката Мороза В.П. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, є обґрунтованою та є правові підстави для прийняття додаткової постанови.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клішина Дениса Андрійовича, державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Макарова Олега Вячеславовича, ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Буд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування запису про право власності додаткове судове рішення, яким доповнити резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року, яким апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року - без змін, абазом наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26 930 грн(двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять гривень) у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній