ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 662/1266/19
Номер провадження: №22-ц/819/1512/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Литвиненко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року у складі судді Решетова В.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року до Чаплинського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Чаплинського районного суду Херсонської області від 22 березня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 08 травня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" про відшкодування матеріальної шкоди передано на розгляд Новотроїцького районного суду Херсонської області за територіальністю.

Ухвалою судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 червня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду з підстав визначених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України - повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого позивача від якого не надходила заява про розгляду справи у його відсутність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем та процесуальним правонаступником ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалене у справі судове рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За правилом п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Частиною першою статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У порядку процесуального правонаступництва відбувається заміна сторони або третьої особи (попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, до якої як до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки попередника, який продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2019 року до суду надійшла ксерокопія позовної заяви ОСОБА_2 , датована 08.05.2008 року, однак суд на різницю у часі підписання та подання позовної заяви належної уваги не звернув та дій, визначених ст.185 ЦПК України не вчинив, а відкрив провадження у справі.

У подальшому на адресу ОСОБА_2 направлялися судові повістки за вказаним у позові місцем її проживання, які поверталися з відмітками про вручення (а.с.11, 21, 24, 35).

Крім того, 29.08.2019 року адвокатом Зайцевим М.П. отримано відзив відповідача на позовну заяву ОСОБА_2 (а.с.34).

З свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і її спадкоємцем є ОСОБА_1 (а.с.42).

Як вбачається з апеляційної скарги, спадкоємець позивачки ОСОБА_1 зазначила місцем свого фактичного проживання ту ж адресу, що вказана у позовній заяві як місце проживання ОСОБА_2 .

Отже, з наведеного вбачається, що зацікавленою особою подана позовна заява від імені померлої особи і, отримуючи судові повістки та відзив на позовну заяву, а ні спадкоємець ОСОБА_1 , а ні адвокат, який за життя представляв інтереси ОСОБА_2 , не повідомили суд у передбаченому законом порядку про смерть позивача станом на час подання позовної заяви, і, будучи не обізнаним щодо цього факту, суд ухвалою від 26 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до АТ "Райффайзен Банк Аваль" про відшкодування матеріальної шкоди залишив без розгляду з підстав визначених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог частини четвертої статті 25 ЦК України припинена, колегія суддів приходить до висновку, що цей позов не підлягав розгляду в суді у порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Такий же висновок міститься у правових позиціях, викладених у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 310/10284/15-ц (провадження № 61-2717св18) та від 16 травня 2018 року у справі № 183/4229/14-ц (провадження № 61-5330св18), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Залучення правонаступників позивача, який помер ще до звернення до суду з позовом, потребує зміни підстав та предмету позову, оскільки вимоги спадкоємця до заподіювача шкоди спадкодавцю мають дещо різні матеріально-правові підстави, аніж вимоги потерпілої особи до заподіювача шкоди, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням процесуального законодавства щодо неможливості одночасної зміни і підстав, і предмету позову.

Отже, з аналізу пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року (справа №185/998/16) зазначено, що системний аналіз норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом сторона у справі має бути живою. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 чинного ЦПК України).

У своєму висновку Верховним Судом також зазначено, що норма статті 255 ЦПК України є імперативною, тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції не повинен був відкривати провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , а відкривши провадження у справі, повинен був його закрити на підставі пункту 1 статті 255 ЦПК України.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права та наявність підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення підлягають частковому задоволенню, а ухвала Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року скасуванню із закриттям провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" про відшкодування матеріальної шкоди на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.46-48, п.1 ч.1 ст.255, ст.377 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Новотроїцького районного суду Херсонської області від 26 вересня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства "Райффайзен Банк Аваль" про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 17 листопада 2020 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська