Справа № 748/834/20
Провадження № 2/743/265/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-суддіСТАШКІВА В.Б.,
за участю секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу технічними засобами, в залі суду в смт. Ріпки справу,

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу за розпискою,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

15 квітня 2020 року ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_5 , в якому просила стягнути з останнього на користь ОСОБА_4 :

- 25 000 грн боргу за договором позики від 08.02.2019 року;

- відсотки за користування кредитом в сумі 5 767 грн 49 коп;

- 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 749 грн 41 коп;

- 375 грн інфляційних втрат;

- сплачений судовий збір;

- витрати на правову допомогу в сумі 3 500 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 8 лютого 2019 р. між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_7 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою про отримання коштів, згідно якого ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 25 000 грн позики, шляхом перерахування цих коштів з картки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка оформлена на ім`я ОСОБА_4 на картку АТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка оформлена на ім`я ОСОБА_8 .. Також, ОСОБА_7 зобов`язався сплати до 15.04.2019 р. грошові кошти в сумі 27 000 грн, з урахуванням винагороди в розмірі 2 000 грн, на картку АТ КБ "ПРИВАТБАНК", оформлену на ім`я ОСОБА_4 НОМЕР_1 НОМЕР_2 . При цьому, в розписці не вказано розмір відсотків. У добровільному порядку відповідач ОСОБА_7 кошти не повернув, що має правовим наслідком стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_4 суми основного боргу, відсотків за користування грошовими коштами за період з 16.04.2019 р. по 14.04.2020 р. в розмірі, який визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, з урахуванням винагороди в розмірі 2 000 грн, суми трьох відсотків річних від простроченої суми за 365 днів за період з 16.04.2019 р. по 14.04.2020 р. та інфляційних втрат з травня 2019 р. по березень 2019 р..

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області МЕЖЕННІКОВОЇ С.П. від 29 квітня 2020 року передано дану справу до Ріпкинського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області СТАШКІВА В.Б. від 22 травня 2020 р. відкрито провадження по справі та призначено справу, в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом осіб.

В судове засідання не з`явились позивач ОСОБА_9 , його представник ОСОБА_3 , останній подав клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в розумінні ст. 128 ЦПК України, так як з місця його реєстрації повернулась не врученою судова повістка з відміткою: "ЗА ДАНОЮ АДРЕСОЮ НЕ ПРОЖИВАЄ".

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що:

- 8 лютого 2019 р. відповідач ОСОБА_7 отримав від позивача ОСОБА_4 25 000 грн позики, шляхом перерахування вказаних коштів з картки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка оформлена на ім`я позивача ОСОБА_4 (№ НОМЕР_3 **65) на картку АТ КБ "ПРИВАТБАНК", яка оформлена на ім`я відповідача ОСОБА_7 (№ НОМЕР_4 **21), що вбачається з боргової розписки від 08.02.2019 р. та дубліката квитанції Р24А556746909А94071 від 08.02.2019 р.. В розписці вказано, що відповідач ОСОБА_7 зобов`язався сплати до 15.04.2019 р. грошові кошти в сумі 27 000 грн, з урахуванням винагороди в розмірі 2 000 грн, на картку АТ КБ "ПРИВАТБАНК", оформлену на ім`я позивача ОСОБА_4 НОМЕР_1 НОМЕР_2 . При цьому, в розписці не вказано розмір відсотків;

- відповідач ОСОБА_7 не повернув позивачу ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 27 000 грн, ні до 15.04.2019 р., ні на даний час.

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначеною статтею визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18.

Поняття позикових відносин і договору позики визначаються положеннями гл.71 ЦК України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст.640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК України).

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в Постанові від 24 лютого 2016 року за №6-50цс16.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України п озикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Оцінка суду.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_7 належним чином не виконав обов`язок щодо сплати до 15.04.2019 р. грошових коштів в сумі 27 000 грн (основний борг 25 000 грн, з урахуванням 2 000 грн винагороди), на картку АТ КБ "ПРИВАТБАНК", оформлену на ім`я позивача ОСОБА_4 НОМЕР_1 НОМЕР_2 , з огляду на те, що відповідач ОСОБА_7 не надав жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 27 000 грн грошових коштів за договором позики від 08.02.2019 року, задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Враховуючи наведене, те, що договором не встановлений розмір процентів, те, що, в такому випадку, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, перевіривши проведений позивачем розрахунок відсотків за користування грошовими, в розмірі, який визначається на рівні облікових ставок Національного банку України (18 % в період з 18.04.2019 р. по 25.04.2019 р.; 17,5 % в період з 26.04.2019 р. по 18.07.2019 р.; 17 % в період з 19.07.2019 р. по 05.09.2019 р.; 16,5 % в період з 06.09.2019 р. по 24.10.2019 р.; 15,5 % в період з 25.10.2019 р. по 12.12.2019 р.; 13,5 % в період з 13.12.2019 р. по 30.01.2020 р.; 11 % в період з 31.01.2020 р. по 12.03.2020 р.; 10 % в період з 13.03.2020 р. по 14.04.2020 р.), суд знаходить, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 слід стягнути відсотки за користування грошовими коштами з 16.04.2019 р. по 14.04.2020 р. в розмірі, який визначається на рівні облікових ставок Національного банку України в сумі 3 767 грн 49 коп, задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Враховуючи приписи ст. 625 ЦК України та наявність підстав для покладення на ОСОБА_5 відповідальності за порушення грошового зобов`язання у виді сплати 3% річних за користування грошовими коштами, перевіривши проведений позивачем розрахунок 3% річних за користування грошовими коштами, виходячи з меж судового розгляду, суд знаходить, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 слід стягнути 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 749 грн 41 коп за період з 16.04.2019 р. по 14.04.2020 р., що є меншим від обрахованої судом суми 750 грн (25 000 грн х 3 / 100 / 365 х 365 = 750 грн), задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Враховуючи приписи ст. 625 ЦК України та наявність підстав для покладення на ОСОБА_5 відповідальності за порушення грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат, перевіривши проведений позивачем розрахунок інфляційних витрат, з урахуванням даних щодо індексу інфляції в 2019 р. та в 2020 р. Міністерства фінансів України, суд знаходить, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 слід стягнути 375 грн інфляційних втрат з травня 2019 р. по березень 2019 р., що розраховано за формулою [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період, [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.

Враховуючи приписи ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, зважаючи на те, що до матеріалів справи надано лише ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом БОРОДОЮ А.В., приймаючи до уваги те, що окремого опису робіт (наданих послуг), виконаних вказаним адвокатом, та здійсненим ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги до справи не додано, це лише вказано в попередньому розрахунку правничої допомоги, як і не додано до матеріалів справи квитанції прибуткового касового ордеру про оплату таких послуг, суд знаходить, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 3 500 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 133, 137, 141, 258, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- 27 000 грн грошових коштів за договором позики від 08.02.2019 року;

- відсотки за користування грошовими з 16.04.2019 р. по 14.04.2020 р. в сумі 3 767 грн 49 коп;

- 3% річних за користування грошовими коштами за період з 16.04.2019 р. по 14.04.2020 р. в сумі 749 грн 41 коп;

- 375 грн інфляційних втрат з травня 2019 р. по березень 2019 р..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ПОЗИВАЧ:ОСОБА_11 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карткиплатника податків: НОМЕР_5 .
ВІДПОВІДАЧ:ОСОБА_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Головуючий В.Б. Сташків

Текст заочного рішення виготовлено

та підписано 17 червня 2020 року.