Справа № 203/3632/20
Провадження № 2/0203/1232/2020
УХВАЛА

16 листопада 2020 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання документу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд:

-зобов`язати головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області провести перевірку та надати інформацію, чи отримував ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 та коли саме він його отримав;

-визнати недійсним паспорт громадянина України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) серії НОМЕР_2 , виданий 01.04.216 року Кіровським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, з моменту його видачі.

20 жовтня 2020 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 12 листопада 2020 року надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС щодо місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначені вимоги до позовної заяви.

Суд, вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа № 204/1506/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Кахан Ганна Леонідівна про визнання договору недійсним. Проте не надає доказів, які б підтверджували вказані обставини (ухвалу суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, тощо).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що і копія паспорту відповідача АО 329977, і копія довіреності від 11.10.2019 року, які долучені до матеріалів справи № 204/1506/19 мають ознаки підроблення, бо в цих копіях зазначені дата і місце видачі паспорта НОМЕР_2 01 квітня 2016 року у Кіровському РВ у м. Дніпропетровську, але це неможливо, бо ОСОБА_2 у цю дату знаходився поза межами України. Вказане свідчить про підробку довіреності від 11.10.2019 року або підробку паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Разом з цим позивач не висуває вимогу про визнання недійсною довіреність.

В порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

В позовній заяві позивач зазначає, що заходи досудового врегулювання спору не проводились.

Водночас, відповідно до ч. 4 Розділу XI Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року N 456 (далі Тимчасовий порядок), паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі: 1) якщо його обмінюють у зв`язку зі зміною прізвища, імені та по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу IV цього Тимчасового порядку; 4) припинення громадянства України або скасування рішення про громадянство України; 5) заявлення траченим або викраденим та прийняття рішення про оформлення нового паспорта; 6) смерті особи, якій було видано паспорт; 7) зіпсуття бланка паспорта під час його оформлення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства України.

Частиною 5 Тимчасового порядку передбачено, що у разі виявлення, що рішення про оформлення паспорта прийнято працівником з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального підрозділу ДМС, в якому оформлювався паспорт, проводить службову перевірку. У разі виявлення територіальним органом або територіальним підрозділом ДМС паспорта, рішення про оформлення якого приймалося територіальним підрозділом МВС, ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, з порушенням вимог законодавства, керівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, яким виявлено такі порушення, проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписує працівник, що провів перевірку, та його безпосередній керівник і погоджує керівник територіального органу ДМС. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та за наявності підстав для визнання паспорта таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - надсилається до територіального органу ДМС.

Отже, порядок визнання паспорта недійсним врегулований вищезазначеним Тимчасовим порядком, яким і визначений досудовий порядок урегулювання спору.

Також, слід звернути увагу позивача, що за правилами недійсності правочинів не можна визнавати недійсними документи, які за своїм змістом не є правочинами.

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено інформації щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До матеріалів справи було надано квитанцію від 12.10.2020 року про сплату позивачем ОСОБА_1 судового збору в розмірі 878,80 грн.

Разом з цим, відповідно до абз.2 ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.2 п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яку подано фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 9 ст. 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 року становить 2102 гривень 00 копійок.

Отже, при поданні до суду позовної заяви з двома вимогами немайнового характеру позивач повинен був сплатити за дві вимоги немайнового характеру (2х840,80грн.) = 1681,60грн.

Тому враховуючи, що позивач сплатила 878,80грн. судового збору їй слід доплатити 802,80грн.

Слід звернути увагу, що відповідно до ч. 2, 8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, суд зазначає, що належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003» затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55, а саме, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Згідно з п. 5.27 вказаної системи, передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того, суд звертає увагу на те, що не засвідчені належним чином документи не можуть вважатися допустимими доказами. Цей правовий висновок був зроблений Верховним Судом (ВС) в постанові від 11.07.2018 року, справа № 904/8549/17. При цьому, ВС підкреслив, що хоча ксерокопії документів і можна вважати належними доказами, проте вони не можуть бути допустимими, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Таким чином, позивачу слід надати суду належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення позовної заяви без руху, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана до суду без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням їй строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання документу недійсним залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача; інформації щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини; доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору;

- надання доказів, що підтверджують вказані у позовній заяві обставини; доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору;

- оригіналу квитанції про доплату судового збору у сумі 802,80 грн., який підлягає перерахуванню на наступний рахунок: отримувач коштів УК у Центр.р.м.Дніпра/Центр.р/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989316, банк отримувача казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0004007 , код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу судовий збір, за позовом ________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Кіровський районний суд м. Дніпропетровська;

- надання належним чином засвідчених копій доданих до позовної заяви документів.

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва