Справа № 183/167/20
№ 2-о/183/63/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Спаська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право особистої власності на цілий житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , яке було видане 26 жовтня 1988 року виконавчим комітетом Новомосковської районної ради на ім`я ОСОБА_3 .

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . У встановлений законом строк заявник звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері згідно її заповіту. Однак, постановою нотаріуса від 08 січня 2020 року відмовлено заявникові у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 ), у зв`язку з тим, що в поданих нотаріусу документах наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця і власника спадкового будинку.

Так, свідоцтво про право особистої власності на спадковий будинок, видане 26 жовтня 1988 року Новомосковською районною радою на підставі рішення №96 від 17 березня 1987 року на ім`я ОСОБА_3 , в той час як свідоцтво про смерть видане на ім`я ОСОБА_2 .

Такі розбіжності, на думку заявника, пов`язані з тим, що її мати до ІНФОРМАЦІЯ_2 носила прізвище ОСОБА_4 , а після укладення шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_5 , а про зміну прізвища до Новомосковської районної ради остання не повідомила, хоча заяву про встановлення права власності на будинок подала до шлюбу. Тому й рішення про надання права власності було винесене через три місяці на попереднє прізвище і у свідоцтві про право власності на будинок теж було вписане прізвище « ОСОБА_4 ».

Таким чином, зазначене свідоцтво про право власності на спадковий будинок на ім`я « ОСОБА_4 » фактично видано ті же самій особі, яка вказана у свідоцтві про смерть, за прізвищем « ОСОБА_5 ».

На даний час внести відповідні зміни до правовстановлюючого документу не можливо, а за вказаних обставин заявник позбавлена можливості належним чином оформити спадщину після смерті матері, а тому посилаючись на вимоги ч.2 ст.315 ЦПК України, заявник звернулася до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 13 січня 2020 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання заявник не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про встановлення факту підтримала (а.с.22).

Представник заінтересованої особи - Спаської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти вимог, викладених в заяві, не має (а.с.21).

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Суду подано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , у відповідності до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.6).

08 січня 2020 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. відмовлено заявникові у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку будинку АДРЕСА_1 ), після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що в поданих документах наявні розбіжності в прізвищі спадкодавця і власника спадкового будинку.

Так, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право особистої власності, виданого 26 жовтня 1988 року виконавчим комітетом Новомосковської районної ради на підставі рішення виконкому Новомосковської районної ради №96 від 17.03.1987 року (а.с.5), у відповідності до якого ОСОБА_3 являється власником цілого житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Між тим, із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_3 20 грудня 1986 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_5 (а.с.7).

Аналіз поданих документів, свідчить, що зазначений правовстановлюючий документ на спадковий будинок був виданий на ім`я ОСОБА_7 , в той час, як прізвище останньої, у зв`язку з державною реєстрацією шлюбу вже було змінено на « ОСОБА_5 ». Означені невідповідності перешкоджають заявникові у реалізації її прав, в тому числі на спадкування, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

На підтвердження обставин, вказаних заявником у заяві подано довідку №06, видану 10.01.2020 року виконкомом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.8), згідно якої померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно з 29.03.1977 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 за прізвищем ОСОБА_3 , а з 29.02.1987 року остання була зареєстрована в цьому ж будинку за прізвищем ОСОБА_2 .

Сама по собі наявність у заявника оригіналів усіх зазначених документів, свідчить на її користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягала ОСОБА_1 . При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, а саме, що вищеозначений правовстановлюючий документ належать ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5,12, 77-82, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право особистої власності, видане 26 жовтня 1988 року виконавчим комітетом Новомосковської районної ради, на підставі рішення виконкому Новомосковської районної ради №96 від 17.03.1987 року, на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 ), належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в тридцятиденний термін після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Сорока.