Ухвала

27 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 334/6521/19

провадження № 61-3121ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» в інтересах якої діє адвокат Сердюк Роман Вікторович на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2019 року про відмову в забезпеченні позову у цій справі скасовано та прийнято нову постанову наступного змісту.

Накладено арешт на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2

12 лютого 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ТОВ «Українська факторингова компанія» в інтересах якої діє адвокат Сердюк Р. В. подано касаційну скаргу (надійшла 18 лютого 2020 року), в якій заявник просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року та залишити в силі ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2019 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ТОВ «Українська факторингова компанія» в інтересах якої діє адвокат Сердюк Р. В., не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» в інтересах якої діє адвокат Сердюк Роман Вікторович на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2020 року, залишити без руху і надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова