ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2732/16-ц Номер провадження 22-ц/814/2313/20Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Чумак О.В.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Селецького О.А., стягувача ОСОБА_2 , державного виконавця Черненко І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника - адвоката Селецького Олександра Анатолійовича,

на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2020 року, постановлену суддею Кузіною Ж.В. (повний текст складено 08 вересня 2020 року),

по справі за скаргою ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника - адвоката Селецького Олександра Анатолійовича, на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в ВП №51895541, заінтересовані особи: суб`єкт оскарження - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми); стягувач - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

14.08.2020 ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника - адвоката Селецького О.А., звернувся в суд зі скаргою, у якій просить визнати протиправними дії державних виконавців Київського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) із включення доходу від продажу Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів у ВП №51895541, зобов`язавши їх виконати такий розрахунок без включення доходу від продажу частки об`єкту нерухомості.

В обґрунтування підстав скарги боржник посилається на те, що грошові кошти від продажу частки квартири не є доходом у розумінні статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки договір купівлі-продажу нерухомості не має відношення до його підприємницької діяльності, є разовою операцією, без збагачення за рахунок приросту майна. При цьому, кошти від реалізації об`єкта нерухомості отримані боржником не в повному обсязі, й у подальшому ним укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2020 року відмовлено у задоволення скарги ОСОБА_1 за безпідставністю.

Боржник, в особі уповноваженого представника - адвоката Селецького О.А., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу районного суду скасувати, а скаргу задовольнити в повному обсязі.

Доводить, що державний виконавець включив 140 000,00 грн. від продажу частки квартири у дохід ОСОБА_1 за жовтень 2018 року без будь-якого документального підтвердження, виключно на підставі заяви стягувачки від 10.02.2020 та копії договору купівлі-продажу від 11.10.2018, за відсутності копії нотаріально засвідченої заяви боржника ОСОБА_1 про повний розрахунок за продану квартиру згідно п.2.1 такого договору.

Звертає увагу, що у відзиві на скаргу державний виконавець вказує на те, що 20.03.2020 ним направлено запит до ГУ ДПС у Полтавській області та Управління у м.Полтаві ГУ ДПС у Полтавській області щодо надання інформації про отримання доходу боржника від продажу кватири, але на адресу ДВС відповіді на запити не надходили. Відсутність таких відомостей, на думку боржника, ставить під сумнів правильність виконання державним виконавцем перерахунку аліментів, адже ним не встановлено, у якому саме місяці ОСОБА_1 було отримано ці кошти.

Вважає, що районний суд односторонньо дослідив докази, що суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства та практиці Європейського суду з прав людини викладеній у справах «Бендерський проти України», «Богатова проти України», «Проніна проти України».

Посилаючись на положення ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.81, ч.1 ст.195 СК України, вважає дії державного виконавця із включення доходу ОСОБА_1 від продажу частки об`єкта нерухомості до розрахунку аліментів, протиправними та такими, що порушують права та свободи боржника, оскільки такий дохід не входить до переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів (зі змінами та доповненнями), затвердженими постановою КМУ від 26.02.1993 №146. Доводить, що продаж частки житла не був результатом підприємницької діяльності боржника, а тому не підпадає під дію Переліку видів доходів.

Щодо самого продажу квартири у 2018 році вказує, що це була вимушена дія для фактичного завершення розподілу спільного майна подружжя ОСОБА_1 , після вчинення якої у 2019 році боржник придбав іншу квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу майнових прав №МП/Євр183-15 від 15.11.2019 та квитанцією №164710101 від 20.11.2019. Наведене вважає достатніми підставами вважати, що грошові кошти ОСОБА_1 від продажу частки квартири не є доходом у розумінні ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст.81, 95 СК України.

27.10.2020 Київський ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) подано відзив на апеляційну скаргу, в якому державний виконавець, з підстав, попередньо викладених у відзиві на скаргу, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

10.11.2020 стягувачем ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлена із дотриманням вимог законності та з урахуванням практики Верховного Суду по справі №234/15413/17 від 31.07.2020.

У суді апеляційної інстанції боржник та його представник - адвокат Селецький О.А. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції. Стягувач та державний виконавець заперечили доводи апеляційної скарги, просили відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи,вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) знаходиться виконавче провадження ВП №51895541, відкрите постановою державного виконавця від 10.08.2016, з виконання виконавчого листа №552/2732/16, виданого 07.07.2016 Київським районним судом м.Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2016, до повноліття дитини. /а.с.60 т.1/

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23.02.2017 (справа №552/5050/16-ц), визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину за кожним на квартиру АДРЕСА_1 ./а.с.63-66 т.1/

10.02.2020 стягувач ОСОБА_2 звернулася в Київський ВДВС у м.Полтаві із заявою, у якій просить включити в перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, як прибуток за жовтень 2018 року, грошові кошти у сумі 392 000,00 грн., отримані боржником від продажу квартири, згідно договору купівлі-продажу від 11.10.2018./а.с.243-246 т.1/

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем за №63780, перерахунок здійснено у зв`язку із зверненням ОСОБА_2 із заявою про перерахунок аліментів з включенням доходу від продажу квартири боржником./а.с.61-62 т.1/

04.08.2020 ОСОБА_2 звернулася до Київського ВДВС у місті Полтаві з заявою про зарахування грошових коштів у розмірі 54 581, 18 грн. в рахунок погашення заборгованості та проведення розрахунку заборгованості з врахування даної суми./а.с.253 т.1/

Задовольняючи вимоги скарги, районний суд виходив із того, що дохід від продажу нерухомого майна підпадає під дію переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб та на який, згідно вказаного переліку може бути здійснено стягнення в межах виконавчого провадження. Тому дії державного виконавця, вчинені відповідно до закону, підстави для задоволення скарги відсутні.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на власну користь.

Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини четвертої наведеної норми, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України, у тому числі згідно частини першої цієї норми, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ст.81 СК України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Зокрема, постановою КМУ від 26.02.1993 №146, затверджено перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, що не є вичерпним, тоді як застереження, утримання за якими не провадиться, чітко регламентовані п.12 такого Порядку та не включають в себе дохід від відчуження нерухомого майна. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.07.2020 №234/15413/17, яка була правомірно застосована районним судом до спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що нарахування аліментів з отриманого доходу від відчуження нерухомого майна відповідає нормам діючого законодавства України та по суті узгоджується із Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, який не є вичерпним.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки державний виконавець не пов`язував підстави зарахування такого доходу із підприємницькою діяльністю боржника, та правомірно, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувачки вчиняв виконавчі дії та приймав рішення шляхом подання запитів до органів ДПС для перевірки обставин, викладених у заяви стягувачки. Разом із цим відсутність запитуваної інформації на момент складення розрахунку не є підставою для його скасування та є самостійної підставою перерахунку суми боргу державним виконавцем.

Твердження боржника щодо відсутності доказів, які б підтверджували зарахування такого доходу саме на жовтень 2018 року, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки правочин, на підставі якого відбулося відчуження частки нерухомості датований 11.10.2018, а відомості про його виконання, зокрема п.2.1. про фактичне перерахування коштів, з урахуванням диспозитивності цивільного процесу, мали бути надані боржником, як стороною правочину. Тоді як придбання боржником у 2019 році нового помешкання за рахунок коштів, від продажу частки в спільному майні подружжя, відбулося майже через рік та не звільняє особу від обов`язку довести обставини, на які посилається.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що з огляду на положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375,381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника - адвоката Селецького Олександра Анатолійовича, - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.11.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

О.В. Чумак