РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року

м. Рівне

Справа № 559/2761/18

Провадження № 22-ц/4815/1082/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Ралець Р.В.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в жовтні 2016 року звернувся до Дубенського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. У задоволені заяви йому було відмовлено рішенням Управління Пенсійного фонду від 28 жовтня 2016 року. Постановою Дубенського міськрайонного суду від 09 жовтня 2017 року вищевказана відмова визнана незаконною.

Однак, всупереч ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» йому призначена пенсія на пільгових умовах тільки з грудня 2017 року, хоча він звертався за призначенням пенсії на початку жовтня 2016 року. Таким чином за період з жовтня 2016 року по грудень 2017 року з вини посадових осіб Пенсійного фонду йому не виплачена пенсія в сумі 21000 гривень (14 місяців х 1500 гривень = 21000 гривень), чим йому незаконними діями Відповідача заподіяно матеріальну шкоду. Вирішити це питання в позасудовому порядку Відповідач відмовляється, що змушує його звертатися до суду.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_2 21000 (двадцять одну тисячу) гривень матеріальної шкоди у вигляді невиплаченої пенсії.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі Головне управління пенсійного фонду України в Рівненській області не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним та не обґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що Управлінням в повному обсязі виконано постанову Дубенського міськрайонного суду від 09.10.2017 року по справі №559/2705/16-а, тому підстави для відшкодування матеріальної шкоди відсутні.

Крім того зазначає, що відповідно до ч.2 статті 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Статтею 73 цього Закону визначений вичерпний перелік цілей, на які використовуються кошти Пенсійного фонду України, і встановлено заборону використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом, тобто законодавство про пенсійне забезпечення відшкодування моральної та матеріальної шкоди не передбачає.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 21000 грн., що є сумою невиплаченої йому пенсії за 14 місяців, а саме: з жовтня 2016 року до грудня 2017 року.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що постановою Дубенського міськрайонного суду від 09.10.2017 по справі №559/2705/16-а зобов`язано Управління призначити нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 2 виробництв, професій і посад затверджених постановою КМУ. Відповідно до даної постанови судом було встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Управління ПФ щодо призначення йому пільгової пенсії за віком та подав усі необхідні документи. 28 жовтня 2016 року Дубенський Пенсійний фонд листом повідомив, що не може призначити дану пенсію у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки про характер роботи та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно списку №2, затвердженим Кабінетом Міністрів України. В зв`язку з ліквідацією підприємства, позивач позбавлений можливості отримати уточнюючу довідку про характер роботи на підприємстві (а.с. 7-8).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 постанову Дубенського міськрайонного суду від 09.10.2017 залишено без змін (а.с. 10-11).

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 09.02.2018 року за заявою Управління роз`яснено постанову Дубенського міськрайонного суду від 09.10.2017 року в частині дати призначення пенсії Позивачу з 09.10.2017 року з дня винесення судового рішення (а.с. 9).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 постанову Дубенського міськрайонного суду від 09.02.2018 року скасовано, відмовлено у задоволенні заяви Управління ПФУ Рівненської області про роз`яснення постанови Дубенського міськрайонного суду від 09.10.2017. Зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсія за віком на пільгових умовах призначається з дня звернення за призначенням такої пенсії (а.с. 13-15).

Згідно довідки № 2595 від 07.06.2018 Дубенського об`єднаного УПФУ, ОСОБА_2 знаходиться у них на обліку та отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі за списком №2 (зі зниженням пенсійного віку). Розмір пенсії складає 1476, 20 грн. (а.с. 16).

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями судів першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Управління пенсійного фонду в Дубенському районі із заявою на призначення пенсії, яка зареєстрована відповідачем 29 вересня 2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсія за віком на пільгових умовах призначається з дня звернення за призначенням такої пенсії.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 21000 грн., що є сумою невиплаченої йому пенсії за 14 місяців, тобто з часу звернення, а саме з жовтня 2016 року до грудня 2017 року. Однак ця сума підлягає до коригування. Вірним буде розрахунок виходячи з розміру пенсії, який складає 1476, 20 грн. помножений на 14 місяців, що складає до 20666,8 грн.

Посилання апеляційної скарги на те, що законодавство про пенсійне забезпечення відшкодування моральної та матеріальної шкоди не передбачає, не заслуговують на увагу. Існують загальні підстави для такої відповідальності відповідача передбачені ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цілому не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки вони зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи вищезазначене та з огляду на невірний математичний розрахунок проведений позивачем та прийнятий місцевим судом, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення слід змінити зменшивши суму стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 червня 2020 року змінити зменшивши суму стягнення з 21000 грн. до 20666,8 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 листопада 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків