ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 лютого 2020 року

м. Харків

справа № 646/5583/16-ц

провадження № 22-ц/818/1311/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Теслікової І.І.,

встановив:

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (ПАТ «Дельта Банк») задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 04 серпня 2005 року у розмірі 178878 грн 43 коп. та 1788 грн 80 коп. судового збору.

У грудні 2019 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 повернуто на підставі ч. 8 ст. 285, п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначила, що до поданої нею заяви про перегляд заочного рішення було додано ордер, який є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність передбачених п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України підстав для повернення заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заяву про перегляд заочного рішення підписано особою, яка не має права її підписувати, оскільки адвокатом не надано договору про надання правничої допомоги, на підставі якого видано ордер, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України є підставою для її повернення.

Проте погодитись з такими висновками не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення викладені у ч.ч. 1, 2 ст. 285 ЦПК України.

Частинами ч.ч. 3, 5 ст. 285 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає, а до заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.

Згідно з ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частинами 1-3 статті 26 Закону №5076-VI встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відтак, ордер, виданий відповідно до вимог Закону № 5076-VI, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Як убачається із матеріалів справи, до заяви про перегляд заочного рішення адвокатом Моісеєнко О.М. було додано оригінал ордеру на надання правничої допомоги та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою" (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05).

За практикою Європейського Суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, слід уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для повернення заяви про перегляд заочного рішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 28, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року скасувати.

Цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором із заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2020 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова