Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2374/19
Провадження № 2/553/194/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.02.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді Крючко Н.І.,

при секретарі Іжик А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління майном комунальної власності міста про визнання права власності на 3/50 частин нерухомого майна за набувальною давністю ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління майном комунальної власності міста про визнання права власності на 3/50 частин нерухомого майна за набувальною давністю, якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: 3/50 частини домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали суду від 18 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 17 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але надав на адресу суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник відповідача Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду відзив, в якому вказував про безпідставність позовних вимог, та просив відмовити в їх задоволенні. Судове засідання прохав проводити у відсутність їх представника.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління майном комунальної власності міста в судове засіданні не з`явились, але надав на адресу суду заяву в якій при вирішенні спору покладався на розсуд суду, судове засідання прохав проводити у відсутність їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 24.10.1969 року, батьку позивача ОСОБА_3 належало на праві власності 9/25 частин спільної часткової власності домоволодіння, що у АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 березня 2018 року, виданого Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.12).

В позові позивачем вказувалось про те, що за життя його батько ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого заповів позивачу ОСОБА_1 9/25 частин домоволодіння, що у АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.09.2018 року в порядку спадкування позивач ОСОБА_1 став власником 9/25 частин домоволодіння, що у АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В обґрунтування позову позивачем вказувалось про те, що він в ході оформлення спадщини від нотаріуса дізнався про те, що частина житлового будинку якого фактично володів батько позивача, яка складається з 9/25 частин та 3/50 частин ОСОБА_4 .

Як вбачається з довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 3/50 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

В позові позивачем вказувалось про те, що ОСОБА_4 була рідною тіткою батька позивача ОСОБА_3 , які разом проживали та були зареєстровані в домоволодінні у АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть сері НОМЕР_2 виданого Полтавським міським бюро РАЦС, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Так, у відповідності до свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на праві власності належало 3/50 частин домоволодіння, що у АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивачем вказувалось про те, що батько позивача після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 зайняв її частину домоволодіння та став господарювати, як власник. Так, на підставі рішення № 103 виконавчого комітету Подільської (Ленінської) районної у м. Полтаві ради депутатів трудящих від 05.04.1966 року « Про дозвіл гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на проведення капітального ремонту будинку по АДРЕСА_1 » здійснив капітальний ремонт належної йому частини домоволодіння АДРЕСА_2 та 3/50 частин, які рахувались за ОСОБА_4 .. Після проведеного капітального ремонту батько позивача ОСОБА_3 об`єднав свою частину домоволодіння та ОСОБА_4 та використовував як одне ціле.

Судом встановлено, що на даний час фактичними володільцями та співвласниками домоволодіння у АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4. ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на рухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч.2. ст. 344 ЦК України, Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК), (п. 9 Постанови).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 344 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13, 141, 264-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління майном комунальної власності міста про визнання права власності на 3/50 частин нерухомого майна за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_3 ) право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: 3/50 частини домоволодіння , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко