Провадження № 22-ц/802/579/20 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Федонюк С. Ю.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

представника відповідача АТКБ «ПриватБанк» адвоката Кузіна Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.08.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № М3-44, відповідно до умов якого позичальник отримав від банку кредитні кошти в розмірі 95000 доларів США кінцевим терміном повернення 01.08.2012. 03.08.2007 з метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору між банком та ОСОБА_2 укладено договір застави автотранспорту, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в заставу транспортний засіб, а саме: вантажний рефрижератор «DAF 75.270», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вантажний рефрижератор «DAF75.270», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки «BMW 5281», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 .

02.08.2007 між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки №М3-44. ОСОБА_2 , порушуючи умови кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 18.012.2009 утворилась заборгованість в сумі 112483,99 доларів США. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2010 позов банку задоволено. Звернуто стягнення на заставне майно ОСОБА_2 транспортні засоби, шляхом продажу автотранспорту банком конкретному покупцю з правом укладення договору купівлі-продажу від імені заставодавця. В той же час, будь-які письмові вимоги про невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору позивач, як поручитель, від банку не отримувала. При зверненні до суду 18.12.2009 банк не звертався з позовом до неї як солідарного боржника. Таким чином, вважає такі дії банку безпідставними та необгрунтованими, а поруку припиненою з 18.06.2010, тобто з дати закінчення шестимісячного строку від дня звернення банку з позовом. Позивач просить суд визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки № М3-44 від 02.08.2007, укладеного між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідно до умов кредитного договору № М3-44 від 02.08.2007 року, а також та стягнути на її користь судові витрати по справі.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що порука, що виникла згідно договору М3-44 від 02.08.2007, є припиненою з 18.06.2010, тобто з дати закінчення шестимісячного строку від дня звернення банку з позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом про звернення стягнення на заставне майно ОСОБА_2 18.12.2009. Посилаючись на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2011, суд першої інстанції не врахував того, що банк звернувся з позовом до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості за договором поруки 09.02.2011, тобто після спливу шестимісячного існування права вимоги за договором поруки.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» подав відзив на апеляційну скаргу в даній справі,в якому вказує, що відсутні підстави для визнання поруки припиненою у зв`язку з тим, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 10.08.2011 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 , як поручителя, заборгованості за кредитним договором, яке на даний час є чинним та не виконано боржником. Визнання поруки припиненою унеможливить виконання вказаного рішення суду.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Кузін Є. В. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу позивача не визнав та просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явились.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк», приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, яким фактично встановлена чинність поруки ОСОБА_3 і на цій підставі стягнуто заборгованість на користь кредитора, а тому у даному випадку відсутні підстави для визнання поруки припиненою.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № М3-44, за яким останньому було надано кредит в розмірі 95000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 01.08.2012 (а.с. 8-11).

03.08.2007 з метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору, між банком та ОСОБА_2 укладено договір застави автотранспорту, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в заставу транспортний засіб, а саме: вантажний рефрижератор «DAF 75.270», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вантажний рефрижератор «DAF 75.270», 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки «BMW 5281», 1997 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.13-14).

02.08.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № М3-44 (а.с. 15).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2010 року у цивільній справі № 2-2268/10 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задоволено. Звернуто стягнення на заставне майно ОСОБА_2 транспортні засоби, шляхом продажу автотранспорту банком конкретному покупцю з правом укладення договору купівлі-продажу від імені заставодавця. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 01.11.2010 заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2010 залишено без змін (а.с. 16-17, 18-19).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № М3-44 від 02.08.2007 станом на 14.12.2010 у розмірі 1 105 537,58 грн. Рішення набрало законної сили 23.08.2011. Даним рішенням заборгованість із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 стягнута саме за Кредитним договором з № М3-44 від 02.08.2007 та договором поруки № М3-44 від 02.08.2007, який був укладений саме із ОСОБА_4 (а.с. 33-34).

З метою примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2011, 14.09.2011 виданий виконавчий лист № 2-1773/11, який повернуто стягувачу 01.02.2018 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відповідно до відмітки на виконавчому листі), що не перешкоджає його повторному пред`явленню до ДВС з врахуваннямположеньвказаного закону (а.с. 30).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, що діяла на час укладення спірного договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16 прийшов до висновку про те, що відповідно до частин 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відмова в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильною.

Аналогічні висновки зроблено в постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 752/539/16-ц, 16 травня 2018 у справі № 317/503/16, 05 березня 2018 року у справі № 331/6384/16-ц, 21 лютого 2018 року у справі № 490/7570/15-ц, 21 лютого 2018 року у справі № 756/11318/15-ц, 28 лютого 2018 року у справі № 761/2817/16-ц.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінюючи докази в їх взаємозв`язку, прийшов до правильнихвисновків про те, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини 4 ст. 559 ЦК України немає, а тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги позивача.

Припинення поруки унеможливить виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2011 про стягнення з ОСОБА_3 , як поручителя, заборгованості за кредитним договором, яке на даний час є чинним та не виконано боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено17 червня 2020 року.

Головуючий

Судді