УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

30 листопада 2020 року м. Мукачево Справа №303/7214/20

2-о/303/149/20

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області

про встановлення юридичних фактів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в порядку окремого провадження, просить суд встановити факт відносно того, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 , а також щодо належності їй свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Необхідність встановлення вищевказаного факту обґрунтовується труднощами в оформленні пенсії.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виходить з того, що згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В свою чергу, частиною другою вищевказаної статті передбачено, що судочинство здійснюється в порядку наказного, позовного та окремого провадження.

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Фактичний аналіз вимог заявниці свідчить, що такі, зокрема, стосуються встановлення факту належності особі свідоцтва про одруження які не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК (розділ IV, глава 6 ЦПК України в теперішній редакції), оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в установленому порядку, а саме згідно Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки,

тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих

чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх

встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити

загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має

юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням

спору про право.

Звертаючись з даною заявою до суду, заявник просить в порядку окремого провадження встановити факт того, що вона є дружиною померлого ОСОБА_2 та належності їй свідоцтва про одруження, у зв`язку з допущенням помилки в написанні їх прізвищ в свідоцтвах про народження, свідоцтві про шлюб та паспорті.

В свою чергу, порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (надалі - Закон) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Частиною першою статті 22 Закону передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку зазначаються причини відмови та можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до частини 6 цієї статті після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

З вищевказаними положеннями ст. 22 Закону у повній мірі кореспондуються і приписи п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, згідно з яким внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

З доданих до заяви документів вбачається, що розбіжність в написанні прізвища заявниці та померлого ОСОБА_2 містяться у свідоцтві про народження заявниці, свідоцтві про народження ОСОБА_3 та свідоцтві про одруження серії НОМЕР_1 .

Разом з тим, заявником не додано жодного доказу, що орган, який видавав зазначені документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

В свою чергу, на органи судової влади покладено функції щодо здійснення правосуддя (ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1, 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (зокрема у цивільному судочинстві, ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Цивільного кодексу України), а не виконання функцій, які мають здійснюватися іншими підприємствами, установами та організаціями.

І лише у випадку невизнання, порушення та оспорення прав та законних інтересів громадян, юридичних осіб та держави, ці суб`єкти мають право на судовий захист.

Отже, законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів та порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

В даному ж випадку, заявником не вірно обрано процесуально-правовий спосіб вирішення проблемної ситуації, пов`язаної з неточностями у свідоцтвах про народження, свідоцтві про одруження. Тому лише у випадку фактичної наявності такої, та при наявності доказових матеріалів, які б підтверджували вжиття нею окремих заходів для усунення таких протиріч, настає необхідність для судового втручання.

Таким чином, у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

Крім того, заінтересованою особою зазначено: Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, яке 01.07.2019 припинено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 186, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. У відкритті окремого провадження відмовити.

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость