Провадження № 2/643/1186/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Задорожної А. М.,

за участю секретаря судових засідань Тугайбей В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, у якому просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири в порядку спадкування за заповітом, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини квартири за адресом: АДРЕСА_1 (далі - Спірна квартира) - в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що є спадкоємцями ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У спадкову масу входить, зокрема, Спірна квартира. Позивачі в установлений законом строк звернулись до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але отримали відмову у зв`язку з тим, що неможливо встановити місце відкриття спадщини, оскільки померла мала зареєстроване місце проживання на території Московського району м. Харкова та у м. Дзержинську Нижегородської області Російської Федерації. Позивачі просили суд задовольнити позов, оскільки Спірна квартира знаходиться на території України і підлягає спадкуванню за законодавством України і, на думку позивачів, останні мають право на спадщину за законом та за заповітом на відповідні частки Спірної квартири. На підставі викладеного просили позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивачі не надали достатні докази для підтвердження наявності права власності на Спірну квартиру у спадкодавця на момент її смерті, крім того, відсутні докази, які підтверджують родинні відносини позивачів та померлої ОСОБА_4 окрім цього, прізвище спадкодавця у заповіті різниться з прізвищем у паспорті.

Позивачі надали відповідь на відзив, у якій заперечили проти доводів відповідача у його відзиві та надали додаткові докази. Зокрема вказали, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження факту родинних відносин між позивачами та спадкодавцем, а також надали докази на підтвердження права власності ОСОБА_4 на Спірну квартиру на день її смерті.

Позивачі подали уточнену позовну заяву, у якій додатково просили суд установити той факт, що померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як вказано у заповіті та правовстановлюючих документах на спірну квартиру, є однією і тією ж особою. Вимогу обґрунтували тим, що у заповіті ОСОБА_4 міститься помилка, оскільки прізвище спадкодавця правильно зазначене у її паспорті громадянина України, однак нотаріус при посвідченні заповіту помилилася у написанні прізвища заповідача, що призвело до помилки у прізвищі ОСОБА_4 у постановах, винесених нотаріусом в межах спадкової справи.

Третя особа пояснень по суті позову не надала, але позивачі надали завірену компетентним органом Російської Федерації заяву, у якій третя особа просила розглядати справу без її участі та зазначила, що на спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендує.

Позивачі подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їхньої участі, вимоги підтримали.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідмолявся вчасно і належним чином, про прични неявки суд не повідомив.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд установив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дзержинську Нижегородської області, Росії, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19).

За змістом статтей 1216, 1217, 1220 ЦК України вбачається, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповдіно до копії заповіту (а.с. 20) ОСОБА_4 заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 .

Згідно з копією заповіту (а.с. 20) прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Ботієве, Приазовського р-ну, Запорізької області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , записане: « ОСОБА_4 », в той час як з копії паспорта громадянина України (а.с. 28) вбачається, що прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Ботієве, Приазовського р-ну, Запорізької області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , записане « ОСОБА_4 ». Таким чином, державний нотаріус допустила помилку у написанні прізвища заповідача при завіренні заповіту.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі викладеного суд установив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є однією і тією ж особою.

Суд установив, що спірна квартира належала ОСОБА_4 на день її смерті, що підтверджується копією довідки КП «ХМБТІ» номер: 1075027 від 26.12.2019 (а.с. 119), копіями договорів купівлі-продажу (а.с. 120-122).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , позивачі звернулися до нотаріуса у встановленому законом порядку з заявами про прийняття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину є позивачі. При цьому позивачі надали копію заяви, третьої особи ОСОБА_3 , яка завірена компетентним органом Російської Федерації (а.с. 22), в якій третя особа підтверджує, що пропустила строк на прийняття спадщини після смерті своєї матері, ОСОБА_4 , на спадщину не претендує.

Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Суд установив, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом на все майно ОСОБА_4 , що підтверджується копією заповіту (а.с. 20). У свою чергу, позивач ОСОБА_2 має право на спадкування за законом на 1/4 частину всього майна ОСОБА_4 , оскільки на момент смерті останньої ОСОБА_2 була непрацездатним спадкоємцем першої черги, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 28), копією свідоцтва про народження (а.с. 16), копією свідоцтва про шлюб (а.с. 17), копією пенсійного посвідчення (а.с. 20-а).

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.04.2019 № 1793, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у зв`язку із неможливістю установити місце відкриття спадщини. Так, спадкодавець має зареєстроване місце проживання як в Україні, так і у Росії, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Згідно зі статтями 70, 71 Закону України "Про міжнародне приватне право" з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на викладене, позивач ОСОБА_2 має право на 1/4 частину спірної квартири, у порядку спадкування за законом обов`язкової частки після смерті ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_2 є непрацездатним спадкоємцем першої черги.

ОСОБА_1 має право на спадкування 3/4 частини спірної квартири у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Частинами 1, 2, 4 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформаці щод предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1220, 1223, 1241, 1258, 1261, 1269 ЦК України, ст. ст. 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Установити юридичний факт того, що померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт громадянина України серія: НОМЕР_1 , виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 06.01.1998), зазначена як покупець в договорі купівлі-продажу квартири від 01.11.2000, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Біккінеєвою І.А., зареєстрованому в реєстрі за № 1841 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - заповідач у заповіті від 27.01.2003, що посвідчений державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1203 та зазначена як спадкодавець у постановах, що видані П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою від 19.04.2019 № 1794/02?14/02?31 та № 1793102?14/02?31 - є однією і тією ж особою.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Московський районний суд м. Харкова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресом: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресом: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Харківська міська рада Харківської області, , юридична адреса: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Третя особа: ОСОБА_3 , проживає за адресом: АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складене 28.02.2020.

Суддя А. М. Задорожна