Справа № 167/1033/20
Номер провадження 2/167/358/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 листопада 2020 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Требика В.Б.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 17729,62 грн.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до договору про надання банківських послуг (за заявою від 24 грудня 2014 року) ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту, свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості по зобов`язаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 18 серпня 2020 року утворилася заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 17729,62 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8233,87 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) - 2959,48 грн.; пеня - 6536,27 грн. Тому заявлено АТ КБ «Приватбанк» позов до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. У справі є клопотання від представника позивача Гребенюка О.С. про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 викликався до суду для розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, однак в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються положеннями статей 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Судом із копії заяви відповідача від 24 грудня 2014 року встановлено, що між

АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Умови і правила надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD».

Згідно з поданим позивачем розрахунком станом на 18 серпня 2020 року вбачається наявність заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору від 24 грудня 2014 року в сумі 17 729,62 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8233,87 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК - 2959,48 грн.; пеня - 6536,27 грн.

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ст. 1048 ЦК передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК слідує, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК передбачено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нормою ст. 549 ЦК визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 551 ЦК предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимогу про стягнення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, та пеню.

У заяві-анкеті від 24 грудня 2014 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, а також вона не містить положень щодо строків повернення отриманих кредитних коштів та суму обов`язкового щомісячного платежу.

Оґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24 грудня 2014 року, позивач посилався на «Умови та правила надання банківських послуг».

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати

відсотків нарахованих на прострочений кредит та пені у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять ані особистого підпису позичальника, ані дати їх складання. Позивачем, всупереч вимог суду, не надано доказів ознайомлення позичальника саме із такою редакцією Умов та правил надання банківських послуг.

У постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені та відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, за порушення термінів виконання договірних зобов`язань у розмірі визначеному у розрахунку заборгованості. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відтак враховуючи вищенаведене, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК в сумі 2959,48 грн., та пені в розмірі 6536,27 грн. відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 8233,87 грн.

Стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі

976,17 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 46,44%.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору за заявою позичальника від 24 грудня 2014 року: 8 233 (вісім тисяч двісті тридцять три) гривні 87 (вісімдесят сім) копійок за тілом кредиту та 976 (дев`ятсот сімдесят шість) гривень 17 (сімнадцять) копійок судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити через безпідставність.

Заочне рішення може бути переглянуте Рожищенським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою до Рожищенського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ).

Суддя: В.Б. Требик