Провадження № 2-о/359/133/2020
Справа № 359/8560/20
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

10 листопада 2020 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І. В., вивчивши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину,-

встановив:

28.10.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена заява.

29.10.2020 судом було здійснено запит до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області про надання інформації про зареєстроване місце проживання заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

09.11.2020 до суду з Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області надійшла інформація, з якої встановлено, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

Вивченням заяви та доданих до неї документів встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 175, 177, 294 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 109 Сімейного кодексу України.

Так, згідно ч. 1, 2, 3, 4 ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 2. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. 3. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Таким чином, до заяви не додано нотаріально завірений письмовий договір про те, з ким буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов його життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей та договір між подружжям про розмір аліментів на дитину.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, до позовної заяви додано копію квитанції АТ КБ «Приватбанк» про сплату судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Проте, підтвердження про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, проведеного відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», перевіркою не виявлено.

Таким чином, заявникам слід надати докази сплати судового збору (оригінал квитанції, або підтвердження банку про зарахування коштів), розмір якого у даній категорії цивільних справ становить 0,4 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 гривень 40 копійок.

При таких недоліках вважаю, що заяву слід залишити без руху та надати строк для усунення вище зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину залишити без руху та надати строк 10 (десять) днів з дня отримання заявником копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

У разі не усунення зазначених недоліків, заява буде вважатися не поданою та повернута.

Ухвала самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Муранова-Лесів