Постанова

Іменем України

01 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 370/1528/17

провадження № 61-4655св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Копилівська сільська рада Макарівського району Київської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у складі судді Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, ОСОБА_2 , в якому просила визнати недійсним та скасувати рішення Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області про передачу земельної ділянки площею 0,209 га, яка розташована на АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_2

03 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просила визнати недійсним рішення Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області від 21 грудня 1995 року про передачу земельної ділянки площею 0,209 га у власність ОСОБА_3 ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на спірну земельну ділянку площею 0,209 га; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 24 травня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; визнати недійсним запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,209 га.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року у складі судді Тандира О. В. відмовлено у прийнятті заяви про зміну предмета позову від 03 грудня 2018 року.

Відмовляючи у прийнятті заяви про зміну предмета позову, суд першої інстанції виходив із того, що заява про зміну предмета позову направлена одночасно як на зміну предмета, так і підстав позову, що відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України не допускається.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, у січні 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року повернуто заявнику.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у прийнятті заяви про зміну предмета позову не передбачено статтею 353 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У березні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати вказану ухвалу апеляційного суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про повернення її апеляційної скарги, не врахував, що положеннями ЦПК України не передбачено постановлення ухвали про відмову у прийнятті заяви, а ухвала про повернення заяви, яку мав постановити суд, підлягає оскарженню (пункт 6 частини першої статті 353 ЦПК України).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2019 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судове рішення апеляційного суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2019 року у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2019 року у цій справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Частиною першою статті 353 ЦПК України встановлено вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що ухвала суду про відмову у прийнятті заяви про зміну предмета позову не входить до переліку, передбаченого статтею 353 ЦПК України, а тому не підлягає оскарженню у апеляційному порядку.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що відмова у прийнятті заяви про зміну предмету позову є формою повернення заяви заявнику, а тому підлягає апеляційному оскарженню на підставі пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України, є необґрунтованими і по своїй суті зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником норм законодавства України та не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник