233 № 233/5131/20
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17.11.2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Мартишева Т. О.,

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Годунов Дмитро Євгенович, про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Годунов Д.Є., про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник вказує, що має процесуальний статус потерпілої у кримінальному провадженні № 0000832 від 06 жовтня 2020 року, у якому Костянтинівським відділенням поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування, попередня правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України. Потерпілій ОСОБА_1 завдано тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06 жовтня 2020 року по вул.. Громова у м. Костянтинівка за участю транспортного засобу ЗАЗ TF 69Y0, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . У зв`язку із отриманими травмами заявниця ОСОБА_1 у період часу з 06 жовтня 2020 року по 22 жовтня 2020 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні лікарні та має намір звернутися до суду із позовом про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яку спричинено водієм ОСОБА_2 , що може отримати статус учасника справи, а саме відповідача. Станом на день подання даної заяви з боку ОСОБА_2 не здійснено жодних дій, спрямованих на компенсацію майнових витрат на користь ОСОБА_1 . Встановлено, що ОСОБА_2 станом на 15 листопада 2020 року на праві приватної власності належить автомобіль ГАЗ-2752-ВП, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2464 см?, який зареєстрований за нею 24 липня 2012 року. Орієнтовна вартість зазначеного транспортного засобу може компенсувати вказану вище суму майнових та немайнових витрат. Вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову, у випадку його задоволення, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, бо відповідач може відчужити майно, а гроші витратити на власний розсуд. Заявниця просить: - вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб ГАЗ 2752-ВП, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2464 см3, що на праві приватної власності з 24 липня 2012 року зареєстрований та належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , із забороною його відчуження, внесенням у відповідний реєстр відомостей про накладання арешту.

Розглянувши дану заяву про забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, заявником не надано належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а саме загроза відчуження вказаного автомобіля.

Крім того, як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявник вказує, що орієнтовна вартість транспортного засобу може компенсувати суму майнових та немайнових витрат, однак таку вартість не зазначено та не зазначено, чим саме вона підтверджується, що унеможливлює вирішення питання щодо обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Також, у відповідності із ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, при цьому, у заяві ОСОБА_1 відсутні відомості щодо строків звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Таким чином, у суду відсутні законні та обґрунтовані підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Годунов Д.Є., про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Як зазначено заявницею ОСОБА_1 у поданій заяві про забезпечення позову, у теперішній час триває кримінальне провадження № 0000832 від 06 жовтня 2020 року, у якому вона має процесуальний статус потерпілого.

Суд зауважує, що розділом ІІ Кримінального процесуального кодексу України врегульовано питання вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема відповідно до ст. 131 КПК України видом такого заходу є арешт майна.

Слід роз`яснити, що відповідно до п. 4 ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення , у тому числі, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Годунов Дмитро Євгенович, про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя :