ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/833/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Гірський Б. О., Міщій О. Я.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

сторін: - представника ОСОБА_1 - адвоката Осіва П. В.,приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І.,

Представника АТ ''Універсал Банк'' - Багрія Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10857/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Осів Павло Володимирович на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича та постанову від 18 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження, ухваленого суддею Сташків Н. М., повний текст ухвали суду складено 22 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 24.06.2020р. подав до суду скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича (далі - виконавець) у виконавчому провадженні ВП №59596455, у якій просив визнати неправомірними дії виконавця при відкритті зазначеного виконавчого провадження та скасувати постанову від 18 липня 2019 року про його відкриття. Обгрунтовував скаргу тим, що виконавцем порушено принцип законності, оскільки резолютивна частина виконавчого документа в оскаржуваній постанові викладена не в точній відповідності із виконавчим документом, що ставить під сумнів її дійсність.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича при відкритті виконавчого провадження ВП №59596455 та постанову від 18 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП№59596455 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Осів П. В. подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувану ухвалу постановлено при невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що, враховуючи, що приватний виконавець у постанові від 18.07.2019 не правильно вказав резолютивну частину виконавчого документу і, як наслідок, перерахував стягувачу кошти без урахування структури заборгованості, яка визначена рішенням суду, то стягувач здійснив зарахування отриманих коштів на іншу заборгованість (яка не підтверджена судовим рішенням). У результаті наведеного не відбулось повне погашення заборгованості по кредиту в сумі 25421,79 дол. США (24861,79 + 560 = 25421,79) та наявна заборгованість по кредиту в сумі 16231,13 дол. США.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Осів П.В. просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 17 липня 2020 року у справі №607/10857/16-ц скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою визнати неправомірними дії приватного виконавця Мелиха А. І. при відкритті виконавчого провадження ВП №59596455. Скасувати постанову приватного виконавця Мелиха А. І. від 18.07.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП №59596455.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Осів П.В. апеляційну скаргу підтримав зіславшись на доводи викладені в ній.

Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. та представник АТ "Універсал Банк" Багрій Ю.М. апеляційну скаргу заперечили, ухвалу суду вважають законною.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду повністю відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд встановив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2017 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 27170 (двадцять сім тисяч сто сімдесят) доларів США 73 центи заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18 квітня 2007 року, з яких: 24861,79 доларів США сума кредиту, що стягується достроково, 560 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 1715,47 доларів США прострочена заборгованість за відсотками. Стягнуто порівну з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 10731,05 гривень понесеного судового збору по 5365 (п`ять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 53 копійки з кожного.

07 квітня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 607/10857/16-ц, боржником у якому зазначений ОСОБА_1 , стягувачем Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», резолютивна частина рішення «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 27170 (двадцять сім тисяч сто сімдесят) доларів США 73 центи заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18 квітня 2007 року, з яких: 24861,79 доларів США сума кредиту, що стягується достроково, 560 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 1715,47 доларів США прострочена заборгованість за відсотками. Стягнути порівну з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 10731,05 гривень понесеного судового збору по 5365 (п`ять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 53 копійки з кожного».

Як убачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 липня 2019 року ВП №59596455, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом Анатолієм Івановичем розглянута заява про примусове виконання виконавчого листа № 607/10857/16-ц, виданого 07 квітня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_3 в користь ПАТ «Універсал Банк» 27170,73 доларів США заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18 квітня 2007 року, та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «Універсал Банк» 10731,05 грн. судового збору по 5365,53 грн. з кожного», боржник - ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство «Універсал Банк» та постановлено відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 607/10857/16-ц, виданого 07 квітня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «Універсал Банк» 27170,73 доларів США заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18 квітня 2007 року, та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «Універсал Банк» 10731,05 грн. судового збору по 5365,53 грн. з кожного».

Відповідно до виданого виконавцем розпорядження № 59596455 зазначені номери рахунків, на які необхідно перерахувати грошові кошти в розмірі 919940,02 грн., що надійшли на депозитний рахунок, та 2700 грн. авансового внеску при примусовому виконанні виконавчого листа № 607/10857/16-ц, в тому числі: 1) 2700 грн. повернення стягувачеві авансового внеску, 2) 8800 грн. повернення стягувачеві авансового внеску, 3) 5365,53 грн. повернення стягувачеві заборгованості зі сплати судового збору, 4) 763769,22 грн., що еквівалентно 27170,73 доларів США, повернення стягувачеві заборгованості, 5) 76376,83 грн., що еквівалентно 2717,07 доларів США, повернення основної винагороди приватного виконавця, 6) 65628,44 грн. повернення боржнику надміру стягнутих коштів.

Відповідно до платіжного доручення № 266 від 24 березня 2020 року виконавцем перераховано на рахунок АТ «Універсал банк» 5365,53 грн.

Як убачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2020р. ВП №59596455, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом Анатолієм Івановичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 607/10857/16-ц, виданого 07 квітня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області встановлено, що заборгованість на користь стягувача сплачена боржником у повному розмірі згідно з платіжними дорученнями № 266 від 24.03.2020р. та № 267 від 24.03.2020р., основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження сплачено боржником у повному розмірі та постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 607/10857/16-ц, виданого 07 квітня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «Універсал Банк» 27170,73 доларів США заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18 квітня 2007 року, та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «Універсал Банк» 10731,05 грн. судового збору по 5365,53 грн. з кожного» закінчити.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що дії приватного виконавця вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця, а зазначені невідповідності оскаржуваної постанови в резолютивній частині виконавчого документа не призвели до порушення прав заявника.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29 вересня 2016 року) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону одним із видів виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню, є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Вимоги до виконавчого документа встановлені ч.1ст.4 Закону, зокрема у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Суд першої інстанції вірно встановив, що в оскаржуваній постанові дійсно зазначено про солідарне стягнення судового збору замість стягнення його порівну, однак сума стягнення 5365,53 грн. повністю відповідає змісту виконавчого документа, саме така сума судового збору відповідно до розпорядження виконавця була визначена для розподілу стягнутих з боржника коштів у рахунок судового збору і саме ця сума перерахована виконавцем у користь АТ «Універсал банк» згідно з платіжним дорученням.

Також в оскаржуваній постанові не зазначено деталізації сум, які входять до загальної суми стягнення, як це вказано у виконавчому документі, однак загальна сума заборгованості в розмірі 763769,22 грн., що еквівалентно 27170,73 доларів США, відповідно до розпорядження виконавця була визначена для розподілу стягнутих з боржника коштів у рахунок заборгованості та перерахована виконавцем у користь АТ «Універсал банк», що підтверджена постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги проте, що платіж повинен був бути розбитим на суми, які зазначені у виконавчому документі, а саме, що 24861,79 доларів США сума кредиту, що стягується достроково, 560 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 1715,47 доларів США прострочена заборгованість за відсотками, і внаслідок відсутності такого поділу банк продовжує нараховувати заявнику заборгованість, колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані та не підтверджені доказами.

В представленій представником заявника відповіді АТ «Універсал Банк» від 22.04.2020р., на запит ОСОБА_1 від 13.04.2020р. де банк повідомляє, що залишок заборгованості за його кредитом станом на 22.04.2020р. складає 16231,13 доларів США, не зазначено ні номеру кредитного договору, ні виду платежів, за яким існує заборгованість, ні періоду, за який ця заборгованість виникла, а тому дана відповідь не є доказом того, що внаслідок невідповідності змісту виконавчого документу в оскаржуваній постанові після закінчення виконавчого провадження стягувач продовжує нараховувати заборгованість.

Судом першої інстанції не встановлено, що внаслідок зазначення в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження про солідарне стягнення судового збору замість стягнення його порівну, та незазначення деталізації сум, які входять до загальної суми стягнення, порушені права заявника.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене та встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Осів Павло Володимирович залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий: Шевчук Г.М.

Судді: Гірський Б.О.

Міщій О. Я.