Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2020 Справа №607/16242/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Сташків Н.М., за участю секретаря судового засідання Облещук О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно сплаченої вартості проїзду та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення протиправно стягнутої вартості проїзду у розмірі 12 гривень та 1 гривні моральної шкоди. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 вересня 2020 року на зупинці у с. Великий Ходачків Козівського району Тернопільської області позивач здійснив посадку у маршрутний транспортний засіб за маршрутом «Тернопіль-Маловоди», який належить відповідачу. При посадці він пред`явив водію ОСОБА_3 посвідчення учасника бойових дій, відповідно до якого має право пільгового безкоштовного проїзду. Однак, водій повідомив, що у нього вже є двоє пільговиків та для того, щоб позивачу здійснити поїздку, необхідно сплатити вартість проїзду, розмір якого становить 12 гривень. позивач сплатив вказану суму. Про вчинення адміністративного правопорушення позивач повідомив поліцію. Прибувши на виклик, працівники поліції з`ясували обставини справи. Вважає, що працівник відповідача протиправно вимагав з нього оплату проїзду, а тому ця сума підлягає стягненню з перевізника. Крім цього, вказаними протиправними діями позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у сумі 1 грн. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

21 жовтня 2020 року від позивача надійшло клопотання про виклик у судове засідання свідка ОСОБА_4 та допит позивача як свідка.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року вирішення питання про відвід судді Сташків Н.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно сплаченої вартості проїзду та відшкодування моральної шкоди передано для розгляду іншому судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазана В.В. від 30 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої ним 29 жовтня 2020 року про відвід головуючого судді Сташків Н.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно сплаченої вартості проїзду та відшкодування моральної шкоди.

25 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, згідно з якою просив суд врахувати ту обставину, що він здійснює транспортні (пасажирські) перевезення по маршруту «Тернопіль-Маловоди». Водій ОСОБА_5 працює у нього водієм як найманий працівник. Відповідач підтверджує той факт, що 24 вересня 2020 року водій ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_1 плату за проїзд у розмірі 12 грн. На підставі наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з нього 12 грн. стягнутої вартості за проїзд та 1 грн. моральної шкоди визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2016 року. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.

На підставі викладених у позовній заяві та заяві про визнання позову ОСОБА_2 обставин встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснює транспортні (пасажирські) перевезення за маршрутом «Тернопіль-Маловоди». Водій ОСОБА_5 є найманим працівником та працює у відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 24 вересня 2020 року ОСОБА_5 взяв плату за проїзд у ОСОБА_1 в розмірі 12 грн.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни» учасникам бойових дій надаються такі пільги як безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом установлено, що 24 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законом, у тому числі на безоплатний проїзд у автобусами приміських маршрутів, здійснив посадку у маршрутний транспортний засіб «Тернопіль-Маловоди», що належить відповідачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , водій якого, будучи є найманим працівником та працюючи у відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , стягнув із позивача, який має право безоплатного проїзду у приміському транспорті, плату за проїзд у розмірі 12 грн.

Таким чином, найманим працівником відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було безпідставно стягнуто з позивача ОСОБА_1 вказану плату у розмірі 12 грн. та позивач має право вимагати від відповідача повернення йому вказаних коштів.

Оскільки відповідач визнав ці обставини, зазначивши про це в заяві по суті справи, відповідно до ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання позивача від 21 жовтня 2020 року про виклик свідка ОСОБА_4 і допит позивача як свідка.

Відтак, позов ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 протиправно стягнутої вартості проїзду у розмірі 12 грн. підлягає до задоволення.

При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Обгрунтовуючи заподіяну моральну шкоду, позивач вказує, що йому було завдано моральних страждань. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач визначив у грошовому еквіваленті в сумі 1 грн.

Відповідач вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 грн. повністю визнав.

При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг моральної шкоди, якої зазнав позивач, суд вважає обгрунтованим розмір заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 1 грн.

Відтак, позов ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 1 грн. підлягає до задоволення.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 безпідставно сплаченої вартості проїзду в розмірі 12 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 грн.

У зв`язку з задоволенням позову, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 142, ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, 281-284, 288, 289, ст. 354, ст. 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення»ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно сплаченої вартості проїзду та відшкодування моральної шкодизадовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 протиправно стягнуту вартість проїзду у розмірі 12 (дванадцять) гривеньта моральну шкоду у розмірі 1 (одна) гривня.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяН. М. Сташків