Справа № 460/5039/18 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/2368/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Мельничук О.Я., Цяцяка Р.П.

секретаря: Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся з заявою про видачу дублікату виконавчого документу у справі № 2-239/2010 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Покликався на те, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12.11.2010 задоволено позовну заяву позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20353,51 грн матеріальної шкоди та 9000,00 грн моральної шкоди. Після ухвалення зазначеного рішення стягувачем отримано виконавчий лист від 23.11.2010 № 2-239 та скеровано для виконання до Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції. Відповідно до відповіді Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 09.10.2018 № 34572, 31.12.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу згідно п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно надати матеріали справи є неможливим, оскільки термін зберігання виконавчого провадження минув. Однак, стягувач постанову про повернення виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа від 23.11.2010 № 2-239 не отримував. Відповідно, відсутні докази отримання і у Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, що підтверджується актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення завершених у 2013 році. Тому, просив видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-239/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20353,51 грн матеріальної шкоди та 9000,00 грн моральної шкоди. Також подав заяву про поновлення строку для пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання, оскільки постанову про повернення виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа від 23.11.2010 № 2-239 він не отримував.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-239/2010 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12.11.2010 задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-239/2010 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20353,51 грн матеріальної шкоди та 9000, 00 грн моральної шкоди.

Поновлено ОСОБА_2 строк пред`явлення дубліката виконавчого листа у справі № 2-239/2010 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12.11.2010 до виконання.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржену ухвалу, не навів жодних мотивів та доказів, з огляду на які вважав доведений факт втрати виконавчого документа, а відтак і наявність підстав для задоволення заяви, та не перевірив факту виконання рішення суду. Зазначає, що строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 31.12.2016. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін(а.с.102-105).

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 поступило письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання через погане самопочуття, проте ніяких підтверджуючих документів до клопотання не було додано, тому колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, їхня неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи без їхньої участі, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12.11.2010, у справі №2-239/2010 позов ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - і 2000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 20353,51 грн матеріальної шкоди та 9000 грн моральної шкоди;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 - 67391,78 грн матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 - 18545,40 грн матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в користь держави в розмірі 1080 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн(а.с.4-10).

Судом установлено, що ОСОБА_2 отримав виконавчий лист.

Як убачається з листа Сихівського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 09.10.2018 № 34572, згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало ЗВП№29521639: з виконання виконавчого листа №2-239 виданого 23.11.2010 Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 67391,78 грн матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди; з виконання виконавчого листа №2-239 виданого 23.11.2010 Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20353,51 грн матеріальної шкоди та 9000 грн моральної шкоди; з виконання виконавчого листа №2-239 виданого 23.11.2010 Яворівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 18545,40 грн матеріальної шкоди та 4000 грн моральної шкоди. 31.12.2013 державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувану згідно п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент виконання виконавчих документів, а саме, боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку(а.с.14).

Суд першої інстанції поновлюючи строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, виходив з того, що строк пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_2 звертався за його виконанням, а постанову про повернення виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа від 23.11.2010 № 2-239 не отримував.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Згідно частини 1 пункту 17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження»(в редакції чинній на момент видачі оригіналу виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки : протягом трьох років.

Згідно з ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

У відповідності до ч.3 ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що виконавчий лист було повернуто Сихівським ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області 31.12.2013.

Таким чином, строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 31.12.2016.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство.

Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежать від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судове рішення, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Проте, як убачається з матеріалів справи, стягувач знаючи про невиконання рішення в повному обсязі, протягом тривалого терміну, а саме з 2010 року та до часу звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, не скористався своїм правом ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та брати участь у проведенні виконавчих дій. Викладене свідчить про виявлення інтересу стягувача до вказаного виконавчого провадження лише після спливу передбаченого законом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. До того ж стягувачем жодним чином не обумовлено наявність об`єктивних причин такого тривалого часу незвернення до відділу ДВС щодо вказаного виконавчого провадження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_2 об`єктивних та непереборних обставин причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому немає підстав для поновлення пропущеного стягувачем строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Безпідставне поновлення судом строків пред`явлення виконавчих листів до виконання є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.

Слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції) «про захист прав людини і основоположних свобод».

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання немає перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання.

Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви(п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11).

За таких обставин у зв`язку з відмовою у поновленні пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, ухвалу суду слід скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-239/2010 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12.11.2010 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:18.11.2020

Головуючий

Судді