Справа № 559/2502/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Друга Дубенська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: договору дарування від 08.04.1997, посвідченого державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Ревенко І. А. та зареєстрованого в реєстрі за№ 1120; договору дарування від 08.04.1997, посвідченого державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної кон тори Ревенко І. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1122; стороною в яких зазначена « ОСОБА_3 ».

В обґрунтування заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько - ОСОБА_4 подарував їй будинок та земельну ділянку в с. Турковичі Дубенського району Рівненської області. Згадані правочини були оформлені двома договорами дарування від 08.04.1997 року, що складені державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі за № 1120 і № 1122. В обох договорах дарування обдарованою особою є саме вона - ОСОБА_1 , хоча записана у цих договорах як « ОСОБА_3 ». Тобто, її прізвище та ім`я у цих правовстановлюючих документах не збігається з прізвищем та ім`ям, зазначеним у паспорті. На вищезгадану некоректність запису її прізвища та ім`я її увагу звернув нотаріус при оформленні заповіту 4 липня 2019 року, згідно з яким вона все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповідає доньці - ОСОБА_2 . У зв`язку з цим нотаріус порадив їй звернутися до суду для усунення в подальшому будь-яких проблем із тлумаченням даних договорів та оформленням спадщини спадкоємцями.

Зазначає, що державний нотаріус Ревенко І.А. при оформленні згаданих договорів дарування у 1997 році вписав її прізвище, ім`я та по-батькові із тодішнього радянського паспорта, використавши неправильний переклад із російської мови на українську. Паспорт громадянина України був виданий їй вже пізніше - 11 лютого 2000 року. В цьому паспорті її вже записано правильно, як « ОСОБА_1 ». Правильним є запис прізвища, ім`я та по-батькові і в оформлених після видачі паспорта документах: у посвідченні учасника бойових дій, виданому 26.1 1.2003, у свідоцтві про шлюб, виданому 09.07.2019. Про те, що в усіх цих документах мова йде про одну і ту ж саму особу свідчить абсолютне співпадіння дати її народження ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і місця народження (с. Турковичі Дубенського району Рівненської області) у її свідоцтві про народження (старого зразка - російською мовою і нового зразка - українською мовою), у свідоцтві про шлюб, і в паспорті громадянина України.

Встановлення факту належності правовстановлюючих документів не пов`язується із вирішенням спору про право. Встановлення згаданого факту має юридичне значення, оскільки потрібне для недопущення неоднозначного тлумачення наведених правовстановлюючих документів та створить належні умови для безперешкодної реалізації нею своїх прав на розпорядження відповідним майном.

Заявниця ОСОБА_1 , згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники заінтересованих осіб: Другої Дубенської державної нотаріальної контори та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були належно повідомлені, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв, клопотань, заперечень не надійшло.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.4 ст.248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши заяви сторін, вважає, що заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено наступне.

У паспорті громадянина України НОМЕР_1 675583, виданому Дубенським МРВ УМВС України в Рівненській області 11.02.2000, а також посвідчені учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , заявниця значиться як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5, 12).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , після одруження ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявниця змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с. 7).

У свідоцтві про народження заявниці її батьком зазначений « ОСОБА_4 » (а.с. 6).

У договорах дарування від 08.04.1997 року, що складені державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі за № 1120 і № 1122, відповідно до яких ОСОБА_4 подарував будинок та земельну ділянку в с. Турковичі Дубенського району Рівненської області, обдарованою особою зазначена « ОСОБА_3 » (а.с. 8, 9).

Згідно заповіту від 04.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Шмигою М.В., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіла на випадок своєї смерті усе своє майно ОСОБА_2 , яка є дочкою заявниці, про що освідчить свідоцтво про народження НОМЕР_4 (а.с. 10, 11).

За ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, суд, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Задовольняючи заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме факту належності заявниці договорів дарування від 08.04.1997, суд враховує те, що розбіжності у написанні прізвища заявниці позбавляють її можливості реалізувати свої особисті майнові права, що є метою встановлення даного факту, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1220, 1221, 1268, 1270, 1299 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ), заінтересовані особи: Друга Дубенська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: вул. Драгоманова, 12, м.Дубно Рівненської області, ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що правовстановлюючі документи, а саме: договір дарування від 08.04.1997, посвідчений державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Ревенко І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1120; договір дарування від 08.04.1997, посвідчений державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної кон тори Ревенко І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1122, стороною в яких зазначена « ОСОБА_3 " ОСОБА_7 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Апеляційна скарга подається до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Ралець