_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3244/20
Провадження № 2/947/2009/20
УХВАЛА

03.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

за участю секретаря Громико В.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі заяви представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» (м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном, звільнення приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2020 року представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном, звільнення приміщення.

Представник відповідача ОСОБА_1 надав до суду заяву про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи № 947/27060/19, посилаючись на те, що в рамках цієї справи оскаржується рішення про перехід права власності.

У судове засідання представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Представник відповідача ОСОБА_1 надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що буде перебувати в Одеському апеляційному суді у справі, що призначена на 10 год. 00 хв.

Суд критично ставиться до зазначеної заяви, оскільки представником не надано жодних належних та допустимих доказів того, що він дійсно перебуває в Одеському апеляційному суду та, на думку суду, своїми діями намагається затягнути розгляд справи.

Стаття 129 Конституції України гарантує та встановлює основні засаду судочинства, якими є зокрема:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

7) розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяви про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 947/3244/20 за позовною заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» (м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном, звільнення приміщення.

Також, у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 947/27060/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним рішення про перехід права власності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недоцільність зупинення розгляду справи до вирішення розгляду іншої справи зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами статті 204 Цивільного кодексу України викладені у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 905/1728/14-908/4808/14.

Слід зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №910/5425/18 та від 20 червня 2019 року у справі №910/12694/18.

При викладених обставинах, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження, оскільки у даному випадку відсутня об`єктивна неможливість розгляду цивільної справи № 947/3244/20.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» (м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном, звільнення приміщення відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий Салтан Л. В.