Справа № Справа № 530/944/20
Номер провадження 2/530/457/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2020 м. Зіньків

23 листопада 2020 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В. за участю секретаря Стрілець Л.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зіньків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину ;

в с т а н о в и в :

До Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину . З позовної заяви вбачається, що вона ОСОБА_1 з 2016 року на протязі трьох років зустрічалася з відповідачем по справі ОСОБА_2 , у них разом були наміри створити сім`ю та народити дитину , від цих стосунків позивачка завагітніла та відповідачу було відомо про це. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_3 відповідач є його батьком, однак відмовився в органах РАЦСу подати заяву про реєстрацію батьківства, відповідно запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України. З часу народження дитини відповідач матеріальної допомоги ні їй, ні дитині не надає. Просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживає за адресою село Велика Павлівка Зіньківського району Полтавської області, громадянина України батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати внести відповідні відомості про зміни щодо батьківства до актового запису , та стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року закрито підготовче засідання та розгляд справи призначено на 23.11.2020 року . В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Жовницька В.І. не з`явились, подали до суду заяву в якій просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі .( а.с. 90-92) .

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Наконечна О.М. в судове засідання не з`явилися, подали через канцелярію суду заяву в якій вказали , що позовні вимоги визнають в повному обсязі , оскільки ними за взаємною згодою позивачки ОСОБА_1 було проведено дослідження № 28464 аналіз ДНК на батьківство медико - генетичним центром ( м. Київ вул. Льва Толстого 21 ) 05.11.2020 року , відповідно до результатів якого ймовірність батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 складає 99, 99% , копію даного висновку приєднали до заяви та просили розглянути справу у їх відсутність. ( а.с. 88-89)

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права свободи чи інтереси інших осіб , суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 народився ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , інформація про батька вказана зі слів матері в розумінні ст. 135 СК України ( а.с. 9) Згідно дослідження № 28464 аналіз ДНК на батьківство медико - генетичним центром ( м. Київ вул. Льва Толстого 21 ) 05.11.2020 року , відповідно до результатів якого ймовірність батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 складає 99, 99% . ( а.с. 88-89) ,тобто біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 практично доведено, також у справі мається заява відповідача про визнання позову.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування висновку судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації на батьківство суду не надано.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки всіх видів та доходів відповідача , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 31.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів по якій позивачка була звільнена від її сплати . Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 125, 126, 128, 134, 180, 181, 183 Сімейного кодексу України, ст. 12, 133, 141, 247, 263-265, 280-282, 352, 354, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину - задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 місце проживання с. Велика Павлівка Зіньківського району Полтавської області ідентифікаційний код суду не відомий , громадянина України - батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,місце народження м. Полтава .

3.Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 виключивши відомості про батька - ОСОБА_4 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України.

4.Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер суду не відомий , аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на утримання сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх його видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 31.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття .

5.Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу аліментів за один місяць.

6.Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер суду не відомий судовий збір в розмірі 840 ,80 грн. на користь держави .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя -