Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19.02.2020 Справа №607/25317/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення в квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення в квартиру.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 січня 2019 року державним нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори Височан Ю.В. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті її сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане свідоцтво видане на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 також набула право власності на 1/2 частини вказаної квартири після смерті ОСОБА_4 . Однак, відповідач, щоб не допускати позивача до проживання у даній квартирі, поміняла замки у вхідних дверях та категорично заперечує щодо проживання ОСОБА_1 у ній. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач ОСОБА_3 не впускає її у квартиру і не надає ключі від вхідних дверей даної квартири.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, тому,згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що відповідач ОСОБА_3 перешкоджає позивачу ОСОБА_1 проживати у спірній квартирі, зокрема, не впускає позивача у квартиру та закриває вхідні двері на ключ.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 2014 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 - 39/100, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке зареєстровано за № 3-44, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є: мати - ОСОБА_1 - 1/2 частки та дружина - ОСОБА_3 - 1/2 частки. Спадщина складається із 39/100 часток квартири АДРЕСА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 153015555 від 17.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 39/200 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150 ЖК Ураїни).

Відповідно до ст.ст. 314, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Згідно положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач не впускає позивача до квартири, не надає ключі до вхідних дверей, таким чином чинить перешкоди у вільному доступі та користуванні належною позивачеві на праві спільної часткової власності квартирою.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що права позивача порушені відповідачем, а тому позовні вимоги слід задовольнити та усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом примусового вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_1 дублікат усіх ключів, або надати можливість зробити дублікат усіх ключів від вхідних дверей цієї квартири.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 281, 282, 289 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 314, 319, 321, 391, 396 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та вселення в квартиру - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в житлове приміщення, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_1 дублікат усіх ключів, або надати можливість зробити дублікат усіх ключів від вхідних дверей цієї квартири.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено 26.02.2020

Головуючий суддяК. М. Грицай