Справа № 504/2823/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючої судді Вінської Н.В.

секретарі Сухіна Н.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Дєнісової Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи - ОСОБА_3 про передачу справи за підсудністю до іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору довічного договору утримання недійсним.

14.05.2020 року, ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_3 заявила клопотання про направлення вказаної справи за підсудністю до Суворовського районного суду Одеської області, мотивуючи це тим, що спірна Ѕ частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим на її думку справа повинна розглядатись за місцем знаходження майна.

ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення клопотання, мотивуючи це тим, що справа вже розглядалась у Суворовському районному суді м. Одеси, однак позовну заяву було повернуто позивачу. Додатково надала суду копію ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2017 року.

Розглянувши клопотання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про передачу справи за підсудністю до іншого суду, слід відмовити виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10.07.2017 року у справі №523/7906/17, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання недійсним повернуто позивачу для подачі її до належного суду, а саме до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд виходив з того, що предметом даного спору є визнання договору довічного утримання недійсним, у зв`язку з чим позов підлягає до розгляду у порядку загальних правил підсудності, а не у порядку виключеної підсудності, як зазначає представник третьої особи.

За загальним правилом підсудності позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.27 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Частиною 1 ст. 32 ЦПК України, визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Таким чином, враховуючи загальні правила підсудності, недопустимість спору між судами щодо підсудності, принцип правової визначеності та те, що позивачка вже зверталась до Суворовського районного суду м. Одеси та позовна заява, була їй повернута, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання представника третьої особи про передачу справи за підсудністю до іншого суду, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27-31, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 про передачу справи за підсудністю до іншого суду відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд Одеської області до апеляційного суду Одеської області.

Суддя: Н.В. Вінська