КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М..

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, третя особа: ОСОБА_1 , про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, згідно з яким просило: зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича зареєструвати перехід права іпотекодержателя та обтяжувача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» за договором іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав за договором іпотеки, посвідченим 17 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем за реєстровим № 2365.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що для забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором № 014/0398/74/02723 від 06.06.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № 014/0398/74/02723, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 06.06.2007 року за реєстровим № 1689.

24.03.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 1 до Договору іпотеки № 014/0398/74/02723, відповідно до умов якого п. 1.2 Договору іпотеки доповнено підпунктом 1.2.1., а саме зазначено, що предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира за АДРЕСА_1 , загальною площею 108,20 кв.м., жилою площею 54,00 кв.м.

17.04.2018 року між ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», та ТОВ «ФК «Фінмарк» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за умовами якого ПАТ «Фідобанк» відступив ТОВ «ФК «Фінмарк» права вимоги до боржника, що належали ПАТ «Фідобанк» на підставі Кредитного договору № 014/0398/74/02723 від 06.06.2007 року.

Одночасно між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Фінмарк» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав за Договором іпотеки, посвідчений 17.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., за умовами п. 1.1 якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю своє право вимоги за Договором іпотеки від 06.06.2007 року.

Разом з тим, зазначає, що ТОВ «ФК «Фінмарк» позбавлено можливості здійснити реєстрацію відступлення права вимоги у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки у відповідь на неодноразові звернення до відповідача щодо здійснення вказаних дій нотаріус приймає рішення про зупинення державної реєстрації прав через наявність заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, повторні заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна без відповідного рішення суду свідчать про зловживання правом, передбаченим ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.120-125).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 право кожні десять днів подавати заяву про заборону вчинення нотаріальних дій, адже повторні заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій без відповідного рішення суду свідчать про зловживання правом, передбаченим ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також порушує права нового набувача (а.с. 127-130).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2020 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.143-145).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.01.2020 призначено справу до розгляду (а.с. 143-145).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення про зупинення державної реєстрації прав нотаріус діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже пред`явлені до нього позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, для забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором № 014/0398/74/02723 від 06.06.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № 014/0398/74/02723, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 06.06.2007 року за реєстровим № 1689.

24.03.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 1 до Договору іпотеки № 014/0398/74/02723, відповідно до умов якого п. 1.2 Договору іпотеки доповнено підпунктом 1.2.1., а саме зазначено, що предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира за АДРЕСА_1 , загальною площею 108,20 кв.м., жилою площею 54,00 кв.м.

17.04.2018 року між ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», та ТОВ «ФК «Фінмарк» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за умовами якого ПАТ «Фідобанк» відступив ТОВ «ФК «Фінмарк» права вимоги до боржника, що належали ПАТ «Фідобанк» на підставі Кредитного договору № 014/0398/74/02723 від 06.06.2007 року.

Одночасно між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Фінмарк» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав за Договором іпотеки, посвідчений 17.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., за умовами п. 1.1 якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю своє право вимоги за Договором іпотеки від 06.06.2007 року.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення посилався на те, що він позбавлений можливості здійснити реєстрацію відступлення права вимоги у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки у відповідь на неодноразові звернення до відповідача щодо здійснення вказаних дій нотаріус приймає рішення про зупинення державної реєстрації прав через наявність заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна.

Так, відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127 (надалі - Порядок).

Згідно зі ст. 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону нотаріус є державним реєстратором.

Отже, нотаріуси є суб`єктами державної реєстрації прав, яким делеговано владні повноваження із вчинення реєстраційних дій.

У відповідності до ст. 19 Закону реєстраційні дії здійснюються в день реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав, крім випадків, передбачених цією статтею. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав, крім випадку, передбаченого статтею 312 цього Закону.

Частиною 1 статті 20 Закону встановлено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Разом з тим, згідно зі ст. 25 Закону проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників. Судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав. Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав. Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти календарних днів, не подано судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Крім того, у відповідності до п. 17 Порядку у разі надходження до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву в базі даних заяв.

У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій або заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо цього самого майна державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з обов`язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву власника об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна шляхом надсилання повідомлення на електронну адресу, зазначену в Державному реєстрі прав як адресу для зворотного зв`язку. Відомості про зупинення реєстраційних дій за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав також розміщуються на веб-порталі Мін`юсту для доступу до них заявника з метою їх перегляду, завантаження та друку відповідного рішення суду чи заяви власника об`єкта нерухомого майна.

У разі надходження до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про скасування рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно реєструє таке рішення чи заяву у базі даних заяв.

Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав невідкладно відновлює державну реєстрацію прав з обов`язковим посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду чи заяву. Державний реєстратор також невідкладно відновлює державну реєстрацію прав, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Тобто, виходячи з вищенаведених положень законодавства, подання власником заяви про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна майна є підставою для зупинення реєстраційних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. винесено рішення про зупинення державної реєстрації.

01.04.2019 року позивач повторно звернувся до нотаріуса із заявою щодо реєстрації переходу права іпотекодержателя.

Разом з тим, судом встановлено, що 04.04.2019 року позивач отримав від відповідача рішення про зупинення державної реєстрації прав за № 46312476 у зв`язку з наявністю заяви власника нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій.

Таким чином, встановивши, що в базі даних заяв Державного реєстру прав наявна заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, у нотаріуса не було законних підстав для реєстрації відступлення права вимоги за Договором іпотеки № 014/0398/74/02723, посвідченого 06.06.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. за № 1689.

Посилання апелянта на зловживання власником об`єкта нерухомого майна своїми правами щодо неодноразового подання заяв про заборону вчинення реєстраційних дій жодним чином не доводять незаконності дій нотаріуса при зупиненні останнім реєстраційних дій з вказаних підстав, адже у даному випадку нотаріус керувався вимогами вищенаведених положень законодавства, якими чітко передбачено, що наявність заяви власника обкута нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта є підставою для зупинення державної реєстрації прав.

Крім того, слід зазначити, що, окрім вищенаведених посилань на зловживання власником об`єкта майна, який у даній справі бере участь як третя особа, своїми правами, апелянт ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку не обґрунтував у чому саме полягає незаконність оскаржуваних дій нотаріуса - відповідача у справі.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, третя особа: ОСОБА_1 , про зобов'язання вчинити дії, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений «28» лютого 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська