Справа № 232/3672/12
Провадження № 22-ц/801/461/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 рокуСправа № 232/3672/12м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Вінницька міська рада, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про виділ в натурі частки будинковолодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки майна зі спільної часткової власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Ан О. В. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області з листопада 2012 року знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Вінницька міська рада, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про виділ в натурі частки будинковолодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки майна зі спільної часткової власності.

Ухвалою суду від 23 грудня 2013 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено та заборонено ОСОБА_2 проводити будівельні роботи у будинковолодінні АДРЕСА_1 .

18 грудня 2019 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до суду клопотання, відповідно до якого просив зобов`язати ОСОБА_1 надати зустрічне забезпечення її позову у вигляді внесення на депозитний рахунок Вінницького міського суду Вінницької області грошових коштів у сумі 145078 грн.

20 грудня 2019 року в судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 О ОСОБА_5 подав клопотання про зміну заходів забезпечення позову, зокрема просив заборонити проводити самочинне будівництво в будинковолодінні АДРЕСА_1 , за виключенням проведення ремонтних та відновлювальних робіт у житловому будинку літ. «А» та прибудові незакінченого будівництва літ. «А1».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення шляхом зобов`язання позивача за первісним позовом ОСОБА_1 надати зустрічне забезпечення її позову у вигляді внесення на депозитний рахунок Вінницького міського суду Вінницької області грошових коштів 145078 грн - відмовлено.

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про зміну способу забезпечення позову задоволено частково. Змінено спосіб забезпечення позову, застосований ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2013 року. Заборону ОСОБА_2 проводити будівельні роботи в будинковолодінні АДРЕСА_1 змінено на заборону проведення самочинного будівництва (будівництва без відповідних дозвільних документів, передбачених чинним законодавством) в садибі за АДРЕСА_1 . Заборона не стосується проведення ремонтних та відновлювальних робіт у житловому будинку, позначеному на плані під літерою «А» та у прибудові, позначеній на плані під літерою «А-1».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заміна забезпечення позову є доцільною з огляду на предмет спору, тривалий розгляд справи та незадовільний стан будинку і необхідність проведення у ньому ремонту.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 заперечили проти застосування заходів зустрічного забезпечення, посилались на відсутність у позивача коштів, які можливо внести на депозитний рахунок.

Не погоджуючись із ухвалою суду в частині часткового задоволення клопотання про зміну способу забезпечення позову та відмови в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині зміни способу забезпечення позову та відмови в застосування зустрічного забезпечення, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про зміну способу забезпечення позову та задовольнити клопотання про застосування зустрічного забезпечення та зобов`язати ОСОБА_1 надати зустрічне забезпечення її позову у вигляді внесення на депозитний рахунок Вінницького міського суду Вінницької області грошових коштів в сумі 145078 грн.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не оцінив необхідності зустрічного забезпечення позову ОСОБА_1 , з огляду на необхідність забезпечити відшкодування збитків відповідача ОСОБА_2 , які можуть бути спричинені забезпеченням позову приведення в аварійних стан та руйнування частини житлового будинку, через судову заборону проводити будь-які будівельні, в т. ч. ремонтні роботи. На можливі збитки вказують докази, на які є посилання в клопотаннях ОСОБА_7 Н. М. про застосування зустрічного забезпечення та про скасування заходів забезпечення позову (висновки судових експертиз, акт обстеження частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 ). Аварійний стан частини житлового будинку та прибудови настав саме через неможливість проведення будь яких будівельних робіт, через їх заборону судом. Після винесення оскаржуваної ухвали 23 грудня 2019 року відбулося руйнування частини житлового будинку, яка належить та знаходиться у користування ОСОБА_2 , а саме впала частина стіни та стелі в прибудові «А-1» до житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обмеження від 23 грудня 2019 року.

Крім цього, зміна способу забезпечення первісного позову відбулась саме за ініціативою суду першої інстанції і саме у спосіб запропонований судом. Цим порушено принцип диспозитивної цивільного судочинства.

Вжитий судом захід забезпечення позову (заборона самочинного будівництва) відноситься до об`єктів самочинного будівництва, на які не поширюються позовні вимоги позивача.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

У судовому засіданні адвокат Ужовської Н.М. Коваленко В.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та її адвокат Мотилюк О.В. просили відмовити у задоволені апеляційної скарги і ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення судом першої інстанції процесуальних норм в тій частині, що суд не наділений правом ініціювати заходи забезпечення позову, оскільки у даній справі суд у відповідності до вимог статті 12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом лише роз`яснив сторонам право та доцільність подання до суду заяви про зміну заходів забезпечення позову. Даним правом скористався представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 про що подав відповідну заяву 20 грудня 2019 року.

З огляду на наявні матеріали справи колегія суддів приходить висновку, що у судовому засіданні 20 грудня 2019 року клопотання про зміну заходів забезпечення позову вирішувалось на підставі поданої заяви представника ОСОБА_6 , а не з ініціативи суду.

Відповідно до частини першої статті 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Взявши до уваги, що з моменту застосування заходів забезпечення позову минуло більше шести років і спірне будинковолодіння перебуває у незадовільному стані і потребує ремонту, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доцільність змінити спосіб забезпечення позову на менш обтяжений.

Посилання апелянта про те, що судом першої інстанції не було дотримано основний принцип забезпечення позову, який полягає в застосуванні цих заходів пропорційно визначеній легітимній меті позову, сумірній із заявленими позовними вимогами та не обґрунтована необхідність забезпечення позову, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що судом не вирішувалось питання про забезпечення позову, а лише про зміну заходу забезпечення позову іншим.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що його обґрунтування щодо недоцільності забезпечення позову можуть бути додатковою підставою при вирішенні його заяви про скасування заходів забезпечення позову від 28 листопада 2019 року, про яку зазначає суд і в описовій частині оскаржуваної ухвали, однак про наслідки її розгляду ні в описовій, ні в резолютивній частині ухвали від 20 вересня 2019 року не вказує. Копії документів про наслідки розгляду даної заяви не були долучені судом першої інстанції і до матеріалів справи, необхідних для розгляду апеляційної скарги.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, справа № 753/2380/18-ц.

Змінивши спосіб забезпечення позову суд першої інстанції відновив право сторін на проведення будь-яких ремонтних та відновлювальних робіт у спірному будинку, тим самим усунув потенційні збитки та інші ризики відповідача, щодо спірного будинку.

Оцінивши можливі збитки (руйнування самочинної прибудови) у розмірі вартості відповідної частини будинку АДРЕСА_1 у розмірі 145 078 грн, поза увагою представника відповідача залишилось те, що заходи зустрічного забезпечення будуть не співмірні із заходами забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що правових відстав для застосування зустрічного забезпечення позову немає. Аргументи апеляційної скарги про те, що в ОСОБА_1 відсутні кошти, що свідчить про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України для зустрічного забезпечення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, адже ОСОБА_1 є власником нерухомого майна.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права в оскаржуваній частині.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2019 рокуу даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

Т. О. Денишенко

Повний текст постанови складено 20 лютого 2020 року.