1Справа № 335/724/19 2/335/761/2020
РІШЕННЯ
27 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.05.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків та користуванням кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо встановлення кредитного ліміту, Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням ініціативою Банку.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у Заяві.
При укладанні Договору сторони керувалися вимогами ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Банк нараховує відсотки за користуванням кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою».
Одночасно п. 1.1.3.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом, на думку позивача може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, на умовах, зазначених в пункту 1.1.3.1.9 «Умов та правил надання банківських послуг».
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5. та п. 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а також на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати Винагороди Банку.
Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7. «Умов та правил надання банківських послуг».
Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов Договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав.
Крім того, позивач зазначає, що «Правилами користування платіжною карткою» було передбачено, що боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в частості з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.
Згідно «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати картку) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків за цим Договором (п. 1.1.3.2.3., п. 1.1.3.2.2.).
У зв`язку з порушенням зобов`язань за Договором, відповідач станом на 30.09.2018 року має заборгованість у розмірі 166 200,69 грн., яка складається з 3 935,00 грн. заборгованості за кредитом, 157 150,24 заборгованості по процентам за користування кредитом, 5 115,45 грн. заборгованості за пенею та комісією.
Однак, враховуючи те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, заборгованість за стягненням становить 11 909,18 грн., яка складається з 3 935,00 грн. заборгованості за кредитом та 107 974,18 грн. заборгованості по процентам за користуванням кредитом з 05.05.2011 року по 31.03.2018 року.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».
Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № б/н від 05.05.2011 року у загальному розмірі 111 909,18 грн., яка складається з 3 925,00 грн. заборгованості за кредитом, 107 974,18 грн. заборгованості по процентам за користуванням кредитом з 05.05.2011 року по 31.03.2018 року, а також стягнути судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2019 року, ухваленого у цій справі, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивач користь заборгованість за Договором № б/н від 05.05.2011 року у загальному розмірі 111 909,18 грн., яка складається з 3 925,00 грн. заборгованості за кредитом, 107 974,18 грн. заборгованості по процентам за користуванням кредитом з 05.05.2011 року по 31.03.2018 року, а також судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.
Однак за заявою відповідача ОСОБА_1 , ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2019 року, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2019 року скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Сторони, будучи належним чином викликаними, у судове засідання не з`явилися.
В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити.
27.02.020 року представник відповідача через канцелярію суду подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених в них, а також розглядати справу у його відсутність.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
За викладеного суд ухвалює провести судове засідання без участі сторін, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 211 ЦПК України та не здійснювати у відповідності до положень частини першої статті 247 цього Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.05.2011 року ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого виступає АТ КБ «ПриватБанк», оформив Анкету - заяву на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.
Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
До кредитного договору банк додав Довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2011 року № СП-2010-256.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до вимог ст.ст. 549, 551, 1048-1050 ЦК України, в разі укладення договору, кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з наданим банком розрахунком, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 30.09.2019 року становить 166 200,69 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 935,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 157 150,24 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 5 115,45 грн.
Однак, враховуючи те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, заборгованість за стягненням становить 11 909,18 грн., яка складається з 3 935,00 грн. заборгованості за кредитом та 107 974,18 грн. заборгованості по процентам за користуванням кредитом з 05.05.2011 року по 31.03.2018 року.
У Анкеті - заяві на приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк, процентна ставка не зазначена.
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Позивач, пред`являючи вимоги погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути 107 974,18 грн. процентів за користування кредитора, які виникли у період з 05.05.2011 року 31.03.2018 року.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, як невід`ємні частини договору.
Як вбачається з Довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ним, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15).
Суд вважає, що в даному випадку, також неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Таким чином судом встановлено, що позивачем не надано підтверджень про конкретні, запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутні у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Умови та правила банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (Справа № 342/180/17, Провадження № 14-131цс19) вказала, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
З огляду на викладене у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Однак суд вважає, що фактично отримані та використані позичальником кошти, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати повернути, так як їх неповернення, буде свідчити про порушення його прав, і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Відповідачем визнається заборгованість за кредитом у сумі 3 935,00 грн.
За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника даної суми.
Заборгованість за тілом кредиту це витрати клієнта за рахунок кредитного ліміту.
Крім того, випискою по рахунку підтверджено рух коштів по картковому рахунку, їх зняття та внесення, що свідчить про те, що відповідач користувався кредитною карткою, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом.
У відповідності ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 643,73 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 141, 247, 263-265, 335, 344 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.О. Макаров