ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2020 року

м. Харків

справа №643/1454/20

провадження №22-ц/818/5171/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою Харківської міської ради про приведення у відповідність з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» ухвали Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року про забезпечення позову за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Сугачової О.О., в м. Харкові, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року Харківська міська рада звернулась до суду з заявою про приведення у відповідність з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» ухвали Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року про забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року у задоволенні заяви Харківської міської ради про приведення у відповідність з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» ухвали Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року про забезпечення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що оскаржувана ухвала суду перешкоджає належному виконанню ухвали Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року про забезпечення позову, яка є самостійним виконавчим документом, після її пред`явлення до Московського ВДВС у м. Харкові ГТУЮ у Харківській області з метою подальшого відкриття виконавчого провадження у примусовому порядку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що при оформлені та видачі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 не були допущені порушення вимог законодавства, така ухвала відповідає вимогам до виконавчого документа, тому відсутні підстави для приведення її у відповідність до вимог законодавства про виконавче провадження.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 заяву представника Харківської міської ради - Закревського А.О. про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 задоволено та накладено заборону на вчинення будь-яких дій щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Копію вказаної ухвали судом направлено для виконання Департаменту реєстрації ХМР, Московському відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Одинадцятій Харківській державній нотаріальній конторі, із зазначенням в резолютивній частині ухвали, що вона підлягає негайному виконанню.

23.06.2020 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бабенко Кариною Олексіївною ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 у цивільній справі № 643/1454/20 повернуто стягувачу без прийняття до виконання, про що останньому надіслано повідомлення за № 91380.

Як на підставу вимог заяви про приведення у відповідність з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» ухвали Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року про забезпечення позову, Харківська міська рада посилалась на те, що повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання старший державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бабенко К.О. виходила з того, що пред`явлений до виконання виконавчий документ не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено: дата видачі документа, дата народження боржника - фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта боржника, строк пред`явлення рішення до виконання. У зв`язку з цим Харківська міська рада просила привести у відповідність з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року про забезпечення позову з метою подальшого відкриття виконавчого провадження у примусовому порядку

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документ, встановленими законом.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язанийвживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч.1 ст.18 вказаного Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому документі будь-якої інформації щодо боржника, зокрема, дати його народження та реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серія та номер паспорта боржника не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах та не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №471/283/17-ц.

Крім того, зі змісту повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 23.06.2020 року, складеного старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бабенко К.О. убачається, що підставою повернення також є відсутність у виконавчому документі дати видачі документа та строку пред`явлення рішення до виконання.

Разом з тим, стягувачем пред`явлено до виконання саме ухвалу Московського районного суду м. Харкові від 28.02.2020 про забезпечення позову, яка є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню, в силу вимог статей 157 та 431 Цивільного процесуального кодексу України, а також пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

В даному випадку до органу виконавчої служби був пред`явлений не виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду ухваленого на користь позивача або проти відповідача, а судове рішення - ухвала про забезпечення позову, яка є окремим та самостійним виконавчим документом, який підлягає негайному виконанню.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 25.11.2020 року.