Справа № 824/206/2018 Головуючий 1 інстанція - Савченко С.І.
Проваження № 22-з/824/15/2020
25 лютого 2020 року м.Київ
Київський апеляційний суд у складі: головуючого судді Савченка С.І., за участю секретаря Вергелес О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за поданням Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильовича про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні,-
17 грудня 2019 рокуприватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павлюк Н.В. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні.
Боржник ОСОБА_1 подав письмові заперечення (з доказами направлення копій усім учасникам), в яких просив відмовити у задоволенні подання. Заперечення мотивовані тим, що договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1 ,
укладений 06 листопада 2017 року між його дружиною і ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», є похідним від попереднього договору купівлі-продажу цієї квартири, укладеного між сторонами 21 червня 2017 року, і на підставі якого повна вартість квартири у розмірі 899500,65 грн. була сплачена ще 26 червня 2017 року. Тобто, квартира була придбана до моменту укладання ним 10 липня 2017 року договору позики. Окрім того, ще 16 січня 2019 року між ним та його дружиною ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений шлюбний договір, за яким вони врегулювали між собою майнові відносини подружжя. Зокрема згідно п.3 шлюбного договору все майно, в тому числі рухоме і нерухоме, придбане чоловіком або дружиною після реєстрації шлюбу, є особистим майном і належить на праві власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане або набуте. За таких обставин спірна кваритра є особистою власністю його дружини ОСОБА_3 , і не підлягає поділу.
Заінтересована особа ОСОБА_3 подала письмові заперечення (з доказами направлення копій усім учасникам), де просила відмовити у задоволенні подання. Зміст її заперечень повністю повторює зміст заперечень боржника ОСОБА_1 . Вказала, що за станом здоров`я (вагітність) не може приймати участь у розгляді справи.
Стягувач ОСОБА_2 в особі його представника адвоката Волошенка О.В. подав письмові пояснення, в яких підтримав подання приватного виконавця та навів аргументи щодо його підставності. Зазначив, що в межах виконавчого провадження виявилася відсутність у боржника майна і грошових коштів, за рахунок яких можливо погасити борг. Хоча до моменту подання позову до третейського суду боржник був заможною людиною, займався підприємницькою діяльністю як ФОП і мав середньомісячний дохід 2000 доларів США. Однак, після початку спору він очистив себе від усіх активів, в тому числі провів відчуження належних йому часток у праві власності на нерухоме майно та припинив діяльність ФОП, зареєструвавши за цими ж видами діяльності як ФОП свою дружину ОСОБА_3
Приватний виконавець Павлюк Н.В. належним чином повідомлений про час розгляду подання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки 05 лютого 2020 року, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив.
Боржник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 належно повідомлені про час розгляду справи, що стверджується розпискою їх представника адвоката Шевченка В.С. (а.с.225), який подав заяву про відкладення розгляду справи з огляду на участь у проведенні виконавчих дій з виконання державним виконавцем виконавчого листа у м.Свалява Закарпатської області.
Стягувач ОСОБА_2 належно повідомлений про час розгляду справи, що стверджується розпискою його представника адвоката Волошенка О.В. (а.с.225), який напередодні засідання подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю в інших судових засіданнях, де його явка визнана обов`язковою.
Суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи з таких міркувань.
Згідно ч.2 ст.443 ЦПК України суд у десятиденний строк розглядає питання про визначення частки майна боржника у спільному майні у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб, а їх неявка не є перешкодою для вирішення цього питання.
Отже, за змістом даної норми неявка сторін та заінтересованих осіб, які належним чином повідомлені про час розгляду, не перешкоджає розгляду справи. З урахуванням того, що всі учасники належним чином повідомлені про час розгляду подання, підстави для відкладення справи відсутні.
Відхиляючи клопотання адвокатів Шевченка В.С. і Волошенка О.В. про відкладення розгляду суд враховує відсутність поважності причин неявки з огляду на наступне.
По-перше, дата розгляду справи, а саме 25 лютого 2020 року о 10-00 годині, була
погоджена судом з обома адвокатами в судовому засіданні, яке відбулося 31 січня 2020 року, і обоє представників погодилися з даною датою і не повідомили суд про наявність підстав, які унеможливлюють їх явку до суду на вказаний час.
По-друге, до заяви адвоката Шевченка В.С. додана постанова державного виконавця про призначення виконавчих дій у м.Сваляві на 24 лютого 2020 року, яка винесена 11 лютого 2020 року, тобто після погодження 31 січня 2020 року з ОСОБА_5 дати розгляду, що у свою чергу свідчить, що розгляд подання є пріорітетним порівняно з виконавчими діями, які як подія виникли пізніше і дає підстави суду вважати про недобросовісність користування процесуальними правами з боку представника.
По-третє, до заяви адвоката Волошенка О.В. не додано жодних доказів неможливості його явки в судове засідання 25 лютого 2020 року, в тому числі у зв`язку із участю в інших судових засіданнях, де його явка визнана обов`язковою (договір про надання правової допомоги, ордер, довіреність, судову повістку про виклик тощо).
По-четверте, розгляд подання 31 січня 2020 року відкладений за клопотанням представника стягувача адвоката Волошенка О.В., якому надано додатковий строк для ознайомлення із запереченнями боржника і заінтересованої особи.
По-п`яте, всі учасники, в тому числі стягувач, боржник і заінтересована особа, подали до суду письмові заперечення та пояснення, в яких грунтовно і змістовно виклали свою позицію по суті подання приватного виконавця, що у свою чергу свідчить про реалізацію ними своїх прав на виклад перед судом своєї позиції по суті питання.
По-шосте, встановлений ч.2 ст.443 ЦПК десятиденний строк розгляду подання витік, однак подання не знаходить свого вирішення на протязі більш як 2-х місяців, що у свою чергу порушує розумні строки розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також, суд відхиляє як необгрунтоване клопотання представника стягувача адвоката Волошенка О.В. про допит у якості свідків боржника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_3 . Як вище вказувалося дані особи, які є учасниками справи, чітко і змістовно виклали свою позицію у письмових запереченнях.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання приватного виконавця не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче повадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Палюка Н.В.
Виконавче провадження № 59417869 відкрите постановою приватного виконавця від 25 червня 2019 року, яку боржник отримав особисто 11 липня 2019 року.
Під час виконання судового рішення приватним виконавцем з`ясовано, що боржник ОСОБА_1 не є особою, яка працює за трудовими чи цивільно-правовими угодами та отримує заробіток, як і не є особою, яка отримує пенсію. За боржником не зареєстровані транспортні засоби та нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Боржник не має коштів на банківських рахунках.
Також судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із 16 жовтня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією актового запису (а.с.157).
16 січня 2019 року між боржником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений шлюбний договір, за умовами якого сторони врегулювали між собою майнові відносини, включаючи визначення правового режиму майна, набутого в період шлюбу. Зокрема згідно п.3 вказаного шлюбного договору все майно, в тому числі рухоме і нерухоме, придбане чоловіком або дружиною після реєстрації шлюбу, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане або набуте.
Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Водночас Сімейний кодекс України передбачає право подружжя на укладення шлюбного договору, яким врегульовуються майнові відносини подружжя та визначаються їхні майнові права і обов`язки (ст.ст.92, 93 СК).
Шлюбний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (ст.94
Згідно ч.2 ст.97 СК України сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень ст.60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них.
З огляду на те, що між боржником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений шлюбний договір, за умовами якого сторони домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень ст.60 цього Кодексу, спірна квартира є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_7 , а отже частка боржника у вказаному майні відсутня.
За таких обставин суд прийшов до висновку про необгрунтованість подання і відсутність підстав для його задоволення.
Окрім того, відмовляючи у задоволенні подання, суд враховує положення щодо презумпції правомірності правочину, встановлені ст.204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
При цьому суд враховує, що згідно ст.103 СК України шлюбний договір на вимогу подружжя, або іншої особи, права та інтереси якої порушені цим договором, може бути визнаний недійсним, з підстав встановлених Цивільним кодексом України, чого не встановлено.
Оскільки, укладений між боржником ОСОБА_1 і його дружиною ОСОБА_3 шлюбний договір не визнаний судом недійсним і не є нікчемним (його недійсність не встановлена законом), а також враховуючи приписи ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, підстави для неприйняття шлюбного договору відсутні.
Керуючись ст.ст.259, 260, 263, 443 ЦПК України, суд, -
Відмовити у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Назара Васильовича про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий С.І.Савченко