ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року

м.Суми

Справа №592/18569/19

Номер провадження 22-ц/816/590/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2019 року в складі судді Литовченка О.В., постановленої у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області, Білопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) на земельній ділянці, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Тучненське» розміром 4,16 умовних кадастрових гектарів на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яке вона мала на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0102992 від 18 вересня 1996 року. Мати ОСОБА_1 заповітного розпорядження не складала та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала з чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , тому відповідно до норм чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу Української РСР її чоловік (батько заявниці) ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті дружини.

Заявник зазначала, що факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_4 підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 22 жовтня 2019 року за № 6, але при складанні актового запису про шлюб її батьків була допущена помилка у написанні імені чоловіка (батька заявниці), а саме його ім`я було записано як « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Тучне Білопільського району Сумської області помер батько заявниці ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) на земельній ділянці, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Тучненське» розміром 4,16 умовних кадастрових гектарів на території Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яке батько мав на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 та на право на земельну частку (пай), яке він успадкував після смерті дружини ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав.

Як вказала заявник, вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_5 , однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права у зв`язку з тим, що не може підтвердити факт родинних відносин з її померлим батьком. Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Тучне Білопільського району Сумської області. Оскільки на день її народження мати ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з її батьком ОСОБА_5 не перебувала, тому у свідоцтві про народження заявниці серії НОМЕР_3 від 27 квітня 1955 року її прізвище та прізвище її матері було записано російською мовою як « ОСОБА_1 », а прізвище, ім`я та по батькові її батька було записано як « ОСОБА_5 », а згодом прізвище заявниці та прізвище її матері було виправлено на « ОСОБА_1 », а прізвище, ім`я та по батькові її батька було виправлено та зазначено лише його ім`я « ОСОБА_5 », про що зроблено відповідну відмітку у цьому свідоцтві.

Посилаючись на обставини того, що встановлення факту родинних відносин між матір`ю та її батьком, а також встановлення факту визнання батьківства померлого ОСОБА_5 відносно неї потрібно їй для отримання свідоцтва про право на спадщину, а також на те, що встановити факт родинних відносин в інший спосіб неможливо, заявник просила суд:

- встановити факт родинних відносин про те, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була дружиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- встановити факт визнання батьківства ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки села Тучне Білопільського району Сумської області та внести до актового запису № 15 від 27 квітня 1955 року, складеного виконавчим комітетом Тучненської сільської ради Білопільського району Сумської області, відомості про ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як про батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Миколаївська селищна рада Білопільського району Сумської області, Білопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І., про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Вказану ухвалу суду представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник заявника, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, оскільки у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців та спору між ними щодо спадкового майна батьків заявниці відсутні підстави вважати, що заявник просить суд про встановлення таких фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявниці необхідно звернутися до суду з позовом про визнання батьківства, оскільки із заяви про встановлення факту батьківства вбачається спір про право.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено частиною 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року за № 5 судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у статті 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року ; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Крім того, за змістом роз`яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини четвертої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та дійшов до передчасних висновків про необхідність розгляду заяви ОСОБА_1 у порядку позовного провадження, ураховуючи, що судом не було зазначено, між ким виник спір про право. Зазначене унеможливлює розгляд справи за правилами позовного провадження через відсутність відповідачів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, тому її необхідно скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.6; 376 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2019 року у даній справі скасувати та направити справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов