Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольської І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилається на те, що влітку 2016 року придбав у ОСОБА_4 домоволодіння - житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , з приватизованою присадибною земельною ділянкою площею 0,156 га.

Вартість домоволодіння та земельної ділянки була обумовлена в розмірі 82 000 грн. Після досягнення згоди по всіх істотних умовах, позивач віддав гроші повністю, отримав ключі від будинку, документи.

Але договір купівлі - продажу не був оформлений, так як ОСОБА_4 померла. Спадкоємцями є доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким відомо про відчуження матір`ю домоволодіння та присадибної ділянки. Будь-яких претензій на придбане позивачем нерухоме майно вони не мають. Позивач користується даним домоволодінням та земельною ділянкою.

Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконав всі покладені на нього обов`язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості будинку та присадибної ділянки, безперешкодно користується ними, а у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 неможливо виконати вимоги ст.209 ЦК України щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. За цих обставин він звернувся з даним позовом до суду.

Позивач також зазначає, що пропустив строк подачі позову, так як вважав розписку втраченою. Після того, як розписка була знайдена, зразу ж звернувся до суду. Прохає поновити пропущений строк.

Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача надано до суду заяву, в якій він прохає розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають.

З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення, згідно ст.206 ЦПК України, а також відповідно до ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Право власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Всі форми власності рівноправні.

Ст. 220 ЦК України /правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору/, стверджує, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.04.2001 року домоволодіння в АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_4 (а.с. 21).

Згідно технічного паспорту загальна площа будинку становить 92,25 м 2 , жила - 46,63 м 2 (а.с. 22-24).

Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України та ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором, при цьому якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідною для їх обслуговування.

Тому право власності на присадибну земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП без № від 25.12.1997 року площею 0,156 га в АДРЕСА_1 (а.с. 20) перейшло до ОСОБА_1 як покупця нерухомого майна.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 17.10.2016 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_5 - відповідач по справі - є донькою померлої ОСОБА_4 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_5 ( а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_7 - відповідач по справі - є донькою померлої ОСОБА_4 (а.с. 14).

Згідно довідки про реєстрацію шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 15).

Бажаючим придбати будинок став позивач, який після передачі грошей, у повному обсязі виконав договір.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено факт неможливості нотаріального оформлення угоди купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 77, 78 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Відтак, з урахуванням визнання позову відповідачами, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна та відбулось повне його виконання, але неможливо нотаріально посвідчити договір, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсно обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов.

У відповідності до ст.ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, при цьому якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 206,247,264-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 203-215, 256,257 ЦК України, ст. 120 Земельного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на:

-Домоволодіння з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку загальною площею 92,25 м?, жилою - 46,63 м? (літ А1 в технічному паспорті), сіней (літ. а), літньої кухні (літ. Б), сараю (літ. В,Г), погреба (літ. Д), вбиральні (літ. Е), навісу (літ. Ж), колодязя (літ. К), та приватизовану присадибну земельну ділянку площею 0, 156 га за вказаною адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 січня 2021 року.

Суддя Т.А.Ковальчук