Провадження № 2/235/981/20
Справа № 235/1775/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Придворової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.03.2020 року звернувся до суду із позовом до Покровської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку загальною площею 82,0 кв.м, в тому числі 42,0 кв.м житлової, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину та земельної ділянки площею 0,0648 га за цією ж адресою, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 14.06.2001 р. за № 04155.

Згідно свідоцтва про право на спадщину позивач набув право власності на житловий будинок житловою площею 42,0 кв.м та господарські споруди: літню кухню, два сараї, вбиральню, тамбур гараж, огорожу, вимощення, сіни, погріб, сіни, веранду.

За час користування будинком, позивачем без дозвільних документів, було здійснено будівництво господарських будівель: а1-1, а2-1 тамбурів, а3-1 прибудови, Ж-1, З-1, Л-1 сараїв.

Для введення в експлуатацію зазначених споруд позивачу запропонували надати оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, який він не має можливості надати у зв`язку з його втратою.

Позивач звернувся до Донецького обласного державного нотаріального архіву з заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документу. Однак у видачі дублікату йому було відмовлено, оскільки всі документи прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, знаходяться в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній.

Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 82,0 кв.м, в тому числі 42,0 кв.м житлової, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та наступні господарські споруди та будівлі: прибудову (а-1), прибудову (а4-1), літню кухню (В-1), сарай (Г-1), гараж (Е-1), літній душ (К-1), огорожу (№1), ворота (№2), огорожу (№3), вимощення (І), колодязь (ІІ).

13 березня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є.

16 березня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 06 квітня 2020 року.

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Інших клопотань від сторін не надійшло, справу призначено до судового розгляду на 21 квітня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача - Покровської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, просить вирішити справу на розсуд суду.

Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню частково за наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку загальною площею 82,0 кв.м, в тому числі 42,0 кв.м житлової, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину та земельної ділянки площею 0,0648 га за цією ж адресою, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 14.06.2001 р. за № 04155 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину позивач набув право власності на житловий будинок житловою площею 42,0 кв.м та господарські споруди: літню кухню, два сараї, вбиральню, тамбур гараж, огорожу, вимощення, сіни, погріб, сіни, веранду.

За час користування будинком, позивачем без дозвільних документів, було здійснено будівництво господарських будівель: а1-1, а2-1 тамбурів, а3-1 прибудови, Ж-1, З-1, Л-1 сараїв.

Для введення в експлуатацію зазначених споруд позивачу запропонували надати оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, який він не має можливості надати у зв`язку з його втратою.

Позивач звернувся до Донецького обласного державного нотаріального архіву з заявою про видачу дублікату правовстановлюючого документу. Однак у видачі дублікату йому було відмовлено, оскільки всі документи прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, знаходяться в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с.12).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Так, відповідно до довідки КП «БТІ» від 27.12.2019 року (а.с.5) будинок АДРЕСА_1 ) станом до 01.01.2013 року належав позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Першою Красноармійською державною нотаріальною конторою від 01.02.1996 року в КП «БТІ» зареєстровано 22.02.1996 року у кн. 21 реєстр 6071.

Частина 1 стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права.

На підставі викладеного вище та керуючись ст..ст. 16, 328, 373, 376, 392 ЦК України, статтями 4-5, 175-177, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 82,0 кв.м, в тому числі 42,0 кв.м житлової, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та наступні господарські споруди та будівлі: прибудову (а-1), прибудову (а4-1), літню кухню (В-1), сарай (Г-1), гараж (Е-1), літній душ (К-1), огорожу (№1), ворота (№2), огорожу (№3), вимощення (І), колодязь (ІІ).

Рішення суду є правовстановлюючим документом та підлягає державній реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Строк подання апеляційної скарги продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Покровська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04052933, місцезнаходження м.Покровськ, Донецької області, пл.. Шибанкова, 11.

Дата складання повного тексту рішення 21 квітня 2020 року.

Суддя О.Є.Філь