Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1346/19
Провадження № 2-о/494/8/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 «Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу», заінтересована особа Березівська міська об`єднана територіальна громада

в с т а н о в и в:

Заявник, звернувшись до суду із цією заявою просив:

?встановити юридичний факт, а саме, що розпорядження органу приватизації №149

від 24 жовтня 1996 р. видане на ОСОБА_1 належить ОСОБА_1 ;

?встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право власності на житло

№ НОМЕР_1 від 24 жовтня 1996 р. видане ОСОБА_1 належить ОСОБА_1 ;

?встановити юридичний факт, а саме, що технічний паспорт виготовлений в 1996 р.

на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_1 належить ОСОБА_1 .

На обґрунтування поданого заявник посилався на те, що 24 жовтня 1996 р. за № 149 органом приватизації Березівської райдержадміністрації було надано дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_1 -2. 24 жовтня 1996 р. він отримав свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру. У даному свідоцтві його прізвище, ім`я та по батькові було вказано як ОСОБА_1 . 04 жовтня 1999 р. заявник отримав новий паспорт громадянина України, в якому його батькові було зазначено по-іншому, а саме ОСОБА_2 замість вірного та раніше вказаного в документах ОСОБА_3 . 29 жовтня 2019 р. державним реєстратором було відмовлено в державній реєстрації прав та обтяжень у зв`язку з розбіжністю в його написанні по-батькові.

У судове засідання заявник не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги на підставах викладених у заяві підтримав повністю.

Від представника Березівської міської об`єднаної територіальної громади надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника міської ради, проти задоволення заяви не заперечував.

У судовому засіданні встановлено наступне.

24 жовтня 1996 р. за №149 органом приватизації Березівської райдержадміністрації було надано дозвіл на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

24 жовтня 1996 р. за № 149 було видане свідоцтво про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 згідно якого вищевказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

04 жовтня 1999 р. Березівськии РВ УМВС України в Одеській області заявнику було видано новий паспорт громадянина України, де його прізвище, ім`я та по батькові зазначені як ОСОБА_1 .

24 травня 2000 р. заявнику було видано посвідчення інваліда 2 групи серії НОМЕР_2 , в якому прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначені російською мовою як ОСОБА_4 .

29 жовтня 2019 р. за № 49393747 державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації права власності на приватну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , з обґрунтуванням відмови тим, що по-батькові особи у паспорті та свідоцтві про право власності вказано по різному.

Вивчивши матеріали заяви, на підставі наданих доказів, та доведення їхньої переконливості суд вважає наступне.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України вернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів., а суди згідно ч.1 ст.19 ЦПК України розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу особі, по батькові якої не збігається із прізвищем, що зазначено у паспорті.

Згідно до положень ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як встановлено у судовому засіданні на час отримання свідоцтва про право власності на житло по батькові заявника було записано ОСОБА_3 .

Також судом було встановлено, що після отримання паспорту громадянина України ІНФОРМАЦІЯ_1 по-батькові заявника у новому паспорті було записано як ОСОБА_2 .

Разом із тим, суд вважає, що власник по квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 і ОСОБА_1 є одною і тою самою особою. На думку суду дана обставина підтверджується прізвищем та ім`ям заявника та тим, що він весь час мешкав у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Виходячи з викладеного суд вважає, що під час виготовлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 04 жовтня 1999 р. Березівським РВ УМВС України в Одеській області по батькові заявника помилково було зазначено як ОСОБА_2 замість попереднього ОСОБА_3 .

Таким чином суд вважає за можливе встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24 жовтня 1996 р. видане ОСОБА_1 належить ОСОБА_1 , оскільки це одна і та сама особа.

Стосовно інших вимог заявника суд вважає наступне.

Встановлення юридичного факту, а саме, що розпорядження органу приватизації №149 та технічний паспорт на квартиру що належить ОСОБА_1 не мають юридичного навантаження та у свою чергу не породжує юридичних наслідків для особи.

Так, єдиним наслідок прийняття органом приватизації розпорядження є видача свідоцтва про право власності на особу., яке має юридичну силу правовстановлюючого документу.

Технічний паспорт взагалі не є юридичним документом, оскільки відображає лише технічну характеристику об`єкта і має обмежений термін дії.

Оскільки розпорядження та технічний паспорт є похідними документами після свідоцтва про право власності на житло, то суд не вбачає підстав для задоволення вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст.81, 89, 263-265, 268, 316, 319 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 «Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу», заінтересована особа Березівська міська об`єднана територіальна громада задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право власності на житло №149 від 24 жовтня 1996 року видане ОСОБА_1 належить ОСОБА_1 .

В решті вимог- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:_______________________________________________-