Справа № 740/3287/19
Провадження № 2/740/97/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді- Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря Дьоміної Н.А.,

з участю: представників відповідачки ОСОБА_1 ,адвоката Гордієць Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 126213 грн 88 коп. за укладеним кредитним договором б/н від 21 березня 2011 року між Банком і відповідачкою, посилаючись на те, що відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки і щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

З 21.05.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком договір, що засвідчується підписом у заяві.

При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам.

Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а відповідач не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 31.05.2019 утворилась вказана заборгованість.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 03 вересня 2019 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для забезпечення повного і всебічного зясування обставин справи.

09 серпня 2019 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає, що позивачем не доведені позовні вимоги про наявність заборгованості.

Дійсно, 21.03.2011 між нею та Банком був укладений кредитний договір із кредитним лімітом у розмірі 8000 грн у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, який не містить строку повернення кредиту. Зазначає, що вона підписувала лише анкету-заяву, із Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг її не ознайомлювали та вона їх не підписувала. У позивача відсутні докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила були додатком до підписаної нею анкети-заяви від 21.03.2011.

В лютому 2017 року в телефонному режимі із нею зв`язався представник АТ КБ «Приватбанк» та повідомив, що їй необхідно сплатити 11000 грн як існуючу заборгованість по процентам за користування коштами. Вона сплатила зазначену суму 10 та 16 лютого 2017 року.

Позивач просить стягнути з неї заборгованість за кредитом в сумі 8984,79 грн та 117229,09 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 21.03.2011 по 30.07.2018, проте розрахунок складено лише з 09.10.2014.

Крім того, позивач в односторонньому порядку змінював відсоткову ставку з 35 на 42%, при цьому її не було повідомлено належним чином про таку зміну, що є неприпустимим.

27 серпня 2019 року позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що при оформленні кредиту відповідачка підписала заяву на його отримання та підтвердила своїм підписом, що ознайомлена з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, крім того, вона підтвердила свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих Банком Умовам та Тарифів.

Відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 21.03.2011.

При укладенні кредитного договору між Банком і клієнтом - позичальником дотримується принцип свободи договору, а сааме: останній є вільним в укладенні цього договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Підписуючи кредитний договір, він погоджується з усіма умовами, передбаченими цим договором.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовані, контрозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то в заяві-анкеті зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, ця операція не потребує документального підтвердження.

Також, під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 32,40% на рік, яка була змінена, що підтверджується наказами Банку та повністю узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Враховуючи викладене, кредитний договір є чинний, заперечення відповідача нічим не обґрунтовані, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

29 серпня 2019 року від відповідачки надійшло заперечення, у якому зазначено, що між нею та Банком 21.03.2011 було укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримала платіжну картку кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» із кредитним лімітом у розмірі 8000 грн. Зазначає, що розмір кредитного ліміту має важливе значення, оскільки саме на цю суму нараховуються проценти за користування кредитним лімітом. Надані позивачем роздруківка та виписка не є допустимими доказами, оскільки здійснені на підставі волевиявлення однієї особи, тобто Банку, який самостійно може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредиту. Вважає, що нею повністю сплачений взятий кредитний ліміт в розмірі 8000 грн, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

23 вересня 2019 року на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких він просить позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідачки адвокат Гордієць В.С. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що при отриманні кредитних коштів ОСОБА_2 підписала лише анкету-заяву, при цьому із Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг її не ознайомлювали та вона їх не підписувала. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила були додатком до підписаної нею анкети-заяви від 21.03.2011. Щодо строку дії договору зазначила, що строк дії картки 12 місяців, а тому сплив строк позовної давності.

Крім того, позивачем надано виписку по платіжній картці кредитка «Універсальна» про деталі операції з 22.03.2011 по 09.10.2014, відповідно до якої за вказаний період були такі операції: знято готівки 19 486,51 грн, комісія за зняття готівки 696 грн, списання страхової премії по договору 420 грн, поповнення платіжної картки кредитка «Універсальна» - 27 177,74 грн, тобто відповідачка повністю погасила кредит та не має перед Банком заборгованості. В задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 отримала за укладеним з Банком кредитним договором від 21 березня 2011 року кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 32,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У заяві вказано, що відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, жодний з яких ОСОБА_2 не підписаний.

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_2 за вказаним договором станом на 31.05.2019 становить 126 213,88 грн, з яких: 8984,79 грн - заборгованість за тілом кредиту; 117229,09 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) викладена правова позиція, яка зводиться до такого висновку.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обізнаність останнього з цими умовами.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 636 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані Банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у цьому випадку, - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним, - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не підписані відповідачем і їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - тіла кредиту.

З прийняттям вказаної постанови внесена визначеність при застосуванні положень закону у випадку встановлення обставин щодо стягнення заборгованості за позовом АТ КБ «Приватбанк».

Судом також встановлено, що починаючи з 10.10.2014 відповідачка сплатила кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 12 374,34 грн, тому необхідно зарахувати сплачену відповідачем суму в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту за вказаним кредитним договором, що, на думку суду, буде повністю відповідати передбаченим ч.2 ст.2 ЦПК України завданням справедливого розгляду справи та основним засадам судочинства.

Щодо посилання позивача на те, що, сторонами встановлено позовну давність у 50 років, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Судом встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг, у яких було збільшено позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-757 цс15.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за результатами повного та всебічно дослідження обставин справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що відповідачем сплачена заборгованість за тілом кредиту, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, а відтак суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, суду і не надано доказів наявності заборгованості за тілом кредиту.

Керуючись ст.2, 12, 81, 82, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 126 213 грн. 88 коп. за кредитним договором №б/н від 21.03.2011 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова