Провадження № 2/522/8224/19
26 лютого 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Полегенького В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним,
До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , за яким просить визнати недійсним правочин, оформлений договором дарування частки квартири від 12.01.15 р. серії та номеру НАК 683172 , який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. та укладений між ОСОБА_2 , що діяв на підставі довіреності, та ОСОБА_3 , за яким ОСОБА_5 передав безоплатно у власність ОСОБА_3 317/1000 часток квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його батько, ОСОБА_5 , був власником 317/1000 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 14.06.2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_5 помер.
З 2008 року позивач разом з матір`ю мешкав окремо від батька. В квітні 2017 року позивачу стало відомо, що 29 грудня 2014 року від імені померлого ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом було видано довіреність на здійснення правочину дарування зазначеної частки квартири, за якою ОСОБА_2 від імені ОСОБА_5 подарував цю частку квартири ОСОБА_3 за договором дарування від 12.01.15 р. серії та номеру НАК 683172.
Позивач вважає, що довіреність від 29.12.14 р. ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_2 було видано з порушенням приписів частин 1,3 ст. 244 ЦК України, тобто ОСОБА_2 не набув прав представництва у відповідності до закону. За чим правочин, вчинений ОСОБА_2 на підставі довіреності від 29.12.14 р. від імені та в інтересах ОСОБА_5 щодо відчуження на користь ОСОБА_3 317/1000 частки квартири АДРЕСА_1 не вплинув на цивільні права та обов`язки сторін цього правочину та був укладеним з порушенням приписів частин 1-3,5 ст. 203 ЦК України, внаслідок чого згідно до вимог ст. 215, 216 ЦК України є недійсним з моменту його вчинення.
Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, неодноразово проте надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти заочного рішення.
Інші учасники справи в судове засідання також не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляли, з заявами та клопотаннями до суду не зверталися.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розгляд справи проводити в заочному порядку за наявними документами, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 14.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., належало 317/1000 частин квартири під АДРЕСА_1 .
Разом з тим, в матеріалах справи наявна довіреність від 29.12.2014 року посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, якою ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) уповноважує ОСОБА_2 укласти договір дарування належних ОСОБА_5 317/1000 частин квартири під АДРЕСА_1 .
12.01.2015 року ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_5 , уклав договір дарування частки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М.. за яким ОСОБА_3 отримав у дар 317/1000 часток квартири під АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 на підставі договору дарування частки квартири від 10.02.2015 року подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар 317 1000 часток квартири під АДРЕСА_1 .
У подальшому ОСОБА_6 13.03.2015 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В.. подарувала ОСОБА_7 317/1000 часток квартири під АДРЕСА_1 .
03.10.2017 року Власником 317/1000 часток квартири під АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Борисовою Н.В.. став ОСОБА_4 .
Тобто зазначеним рішенням Одеського апеляційного суду встановлені усі обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги.
Згідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як передбачено ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
У відповідності до ч.1,3 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю; довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
Згідно до ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Згідно до ч.1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Як вбачається з обставин справи, довіреність від 29.12.2014 року, посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, якою ОСОБА_5. уповноважує ОСОБА_2 укласти договір дарування належних ОСОБА_5 317/1000 частин квартири під АДРЕСА_1 ., була оформлена після смерті ОСОБА_5 , тобто всупереч вимогам ст.244 ЦК України.
Таким чином під час вчинення правочину, що був оформлений договором дарування частки квартири від 12.01.15 року серії та номеру НАК 683172, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., ОСОБА_2 не мав законних повноважень на його вчинення від імені та в інтересах ОСОБА_5 .
Тобто вказаний правочин не створив наслідки, що передбачені ст. 202, 239 ЦК України, і в момент його вчинення не було додержано вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 статті 203 цього Кодексу
За приписами частин 1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У відповідності до ч.1,5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним - задовольнити.
Визнати недійсним правочин, оформлений договором дарування частки квартири від 12.01.15 року серії та номеру НАК 683172, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. та укладений між ОСОБА_2 , що діяв на підставі довіреності та ОСОБА_3 , за яким ОСОБА_5 передав безоплатно у власність ОСОБА_3 317/1000 часток квартири АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 05.03.2020 року.
Суддя: Науменко А.В.