Провадження № 2/161/3386/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року

місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї, у даній квартирі зареєстровані її матір та син. Однак, фактично проживає у даній квартирі її матір, оскільки син у 2011 році виїхав в інше місто на навчання, після чого залишився там проживати.

Вказує, що його реєстрація перешкоджає їй розпоряджатись своєю власністю, вона позбавлена можливості оформити субсидію, відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе витрат на утримання майна, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою за захистом порушених прав та інтересів, оскільки вона є власником квартири, а тому має право вимагати усунення перешкод у користуванні нею.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, подали суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовільнити .

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як встановлено судом, позивачка є власником квартири за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.09.2020р.(а.с.18-19).

Судом встановлено, що відповідач є сином позивачки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі АДРЕСА_2 по даний час, що стверджується копією будинкової книги даної квартири серії А № 92271(а.с.25-29).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2011 року за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується його заявою про визнання позовних вимог від 23.10.2020 року (а.с. 47).

Як встановлено судом, відповідач не проживає у спірній квартирі з 2011 року, без поважних причин.

В силу вимог ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися житловим приміщенням на власний розсуд.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Крім того, враховуючи результат вирішення спору та його характер, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений останньою судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати у справі в розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем у справі є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідачем у справі є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 )

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта