Справа № 466/103/20 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/1649/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

секретаря: Матяш С. І.

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Посікіри Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ «Ісіда Солюшн» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН», з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної Ірини Георгіївни про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г. від 26 вересня 2019року, зареєстрованого в реєстрі за №54 таким, що не підлягає виконанню.

30 березня 2020 року представник позивача адвокат Посікіра Р.Р. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної Ірини Георгіївни від 26.09.2019, зареєстрований в реєстрі за №54.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Посікіри Романа Романовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН», з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної Ірини Георгіївни про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г. від 26 вересня 2019року, зареєстрованого в реєстрі за №54 таким, що не підлягає виконанню задоволено.

З метою забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної Ірини Георгіївни від 26.09.2019, зареєстрований в реєстрі за №54.

Вказану ухвалу оскаржило ТзОВ «Ісіда Солюшн».

Зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд мав здійснити об`єктивну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, додержання збалансованості інтересів сторін,а також інших учасників справи, взаємозв`язок між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

На думку апелянта ухвала суду не відповідає вказаним критеріям, оскільки в рішенні суду не вказано в чому імовірність утруднення або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Просить суд скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Посікіри Р.Р. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа №466/103/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСІДА СОЛЮШН», з участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної Ірини Георгіївни про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г. від 26 вересня 2019року, зареєстрованого в реєстрі за №54 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 13.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду

30 березня 2020 року представник позивача адвокат Посікіра Р.Р. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної Ірини Георгіївни від 26.09.2019, зареєстрований в реєстрі за №54.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г. від 26 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №54.

В порядку забезпечення позову представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г. від 26 вересня 2019року, зареєстрованого в реєстрі за №54.

З інформації про виконавче провадження вбачається, що приватним виконавцем Мойсеєнко Д.П. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 26.09.2019 року №54 та проводяться виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та побоювання заявника, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не спростовані.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові № 910/1040/18 від 16 серпня 2018 року прийшов до висновку, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він мав намір звернутися до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавчою службою буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Фірми. В даному випадку Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст..13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції , було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що між сторонами існує спір, а тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову.

Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та вищенаведені норми ЦПК, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції підставно вжив заходи забезпечення, про які просив позивач.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ТзОВ «Ісіда Солюшн» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2020 року року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.