ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» лютого 2020 року

м. Харків

справа № 622/1052/19

провадження № 22-ц/818/1456/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді суддів учасники справи: позивач відповідач третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 С ОСОБА_4 С., приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_5 , публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодуванняза апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 27 листопада 2019 року, постановлене під головуванням судді Квітки О.О., в залі суду в м. Золочів Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просило стягнути з ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 13 991,87 грн. та судовий збір.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 27 листопада 2019 року у задоволенні позову ПАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки тому факту, що у страховика - ПАТ «НАСК «Оранта» не виник обов`язок виплати страхового відшкодування, а отже завдана шкода повинна бути відшкодована страхувальником за полісом, як особою, з вини якої сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 січня 2020 року відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 108).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» для реалізації свого права на стягнення суми страхового відшкодування необхідно було вчасно звернутися до страховика завдавача шкоди - ПАТ «НАСК «Оранта», а не безпосередньо до завдавала шкоди - ОСОБА_5 , який виконав всі вимоги, покладені на нього договором про страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 вересня 2016 року в м. Харкові по вул. Трінклера, на перехресті з вул. Культури, сталась ДТП за участю автомобіля Samand EI, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 (а.с. 10, 11).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року встановлено, що ДТП відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 п. 8.7.3. (е) Правил дорожнього руху України. Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 38 КУпАП (а.с. 12).

06 листопада 2015 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_6 за № RZ.003988 укладено договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться (а.с. 6-9).

На момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., франшиза становить 1 000,00 грн. (а.с. 34).

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 10 жовтня 2016 року, вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 16 862,90 грн. (а.с. 17-22).

З розрахунку страхового відшкодування до страхового акту від 09 грудня 2016 року вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 виплачено страхове відшкодування в розмірі 13 991,87 грн. (а.с. 31, 32).

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направлено до ПАТ «НАСК «Оранта» письмову вимогу про виплату страхового відшкодування від 10 квітня 2019 року № 473/19.

Листом від 22 квітня 2019 року № 09-02-07/3603 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлено про відсутність правових підстав для виплати на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування у зв`язку з пропуском строку на пред`явлення даної вимоги (а.с. 33).

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на ім`я ОСОБА_5 направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди від 03 травня 2019 року, яку станом на час розгляду справи останнім у добровільному порядку не виконано (35, 36).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Законом України «Про страхування» (далі ЗУ «Про страхування»), Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 1.7. ч.1 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

З матеріалів справи вбачається, що забезпеченим транспортним засобом, зазначеним в полісі, є автомобіль Samand EI, державний номерний знак НОМЕР_1 , який під час ДТП перебував під керуванням ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 9.1 та 9.4. ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння збитків.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У даній справі в розумінні ст. 993 ЦК України особою, відповідальною за завдані збитки є страховик винної особи - ПАТ «НАСК «Оранта».

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 та 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбаченої ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Законодавчими нормами передбачений перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, права вимоги до страхувальника (винної особи), в наступному випадку.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 виплачено страхове відшкодування в розмірі 13 991,87 грн.

В подальшому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направлено до ПАТ «НАСК «Оранта» письмову вимогу про виплату страхового відшкодування від 10 квітня 2019 року № 473/19, яку ПАТ «НАСК «Оранта» обґрунтовано залишено без задоволення у зв`язку з пропуском строку на пред`явлення даної вимоги.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З правового аналізу зазначених вище норм вбачається, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Зважаючи на те, що у страховика винної особи - ПАТ «НАСК «Оранта» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування з підстави, передбаченої п.п. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування до особи, яка завдавала шкоди (винної особи) ОСОБА_5 .

Тому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» має право зворотної вимоги до винної особи - ОСОБА_5 .

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» для реалізації свого права на стягнення суми страхового відшкодування необхідно було звернутися лише до страховика завдавача шкоди - ПАТ «НАСК «Оранта», а не безпосередньо до завдавача шкоди - ОСОБА_5 .

Наявність в матеріалах справи даних про звернення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з вимогою від 10 квітня 2019 року до ПАТ «НАСК «Оранта» про виплату страхового відшкодування, та до винної особи ОСОБА_5 , після відмови страхової компанії у зв`язку з пропуском строку для звернення, свідчить про розуміння позивачем встановленого вищевказаними законодавчими актами порядку такої виплати та суб`єктного складу її здійснення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом становить 1 921,00 грн. (а.с. 5), за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції становить 2 881,50 грн., а всього 4 802,50 грн.

Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та є пропорційною задоволеним позовним вимогам, становить 4 802,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуприватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 27 листопада 2019 року- скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 13 991,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 4 802,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Судді:О.В. Маміна І.О. Бровченко С.С. Кругова