Провадження № 2/761/2771/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Юзькової О.Л.

при секретарі Буцан Р.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за несплачені комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона являється співвласником квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.11.1999 року. В квартирі проживає її чоловік ОСОБА_3 , донька ОСОБА_2 , онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідачка ОСОБА_2 відмовляється сплачувати кошти за використані комунальні послуги, а саме за світло, газ, опалення та за обслуговування будинку та прибудинкової території. Зазначає, що оскільки за комунальні послуги сплачує лише вона та її чоловік, то у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2540 грн. Тому, позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на комунальні послуги за квитанціями ПриватБанку на 1/5 частки суми 7462 грн.:5=1492 грн. і по даним «Центр Комунального сервісу» борг на суму 5242 грн.:5 =1048 грн., загальна сума складає 2540 грн. та зобов`язати відповідачку брати участь у сплаті за житлово-комунальні послуги, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, щомісячно, звітуючи відповідною квитанцією.

24.02.2020 р. відкрито провадження у даній справі, з урахуванням положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.04.2020 р. через канцелярію суду відповідач ОСОБА_2 надала заперечення проти позову. Зазначає, щовона регулярно передає свою частину коштів на оплату комунальних послуг чоловіку позивача ОСОБА_3 , а тому просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних долях.

Власником особового рахунку по квартирі являється ОСОБА_3 , відповідно до довідки виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» №02/10/00/9 від 04.09.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.08.2019 р. у позивача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, а саме утримання будинку та прибудинкової території - 340 грн. 69 коп., централізоване опалення КП «Київенерго» - 4740 грн. 00 коп., вивезення побутових відходів - 162 грн. 04 грн., що підтверджується довідкою виданою Комунальним концерном «Центр Комунального сервісу» від 04.09.2019 року №02/10/00/9.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач зазначає, що відповідно до приписів ст. 360 ЦК України відповідач має сплатити свою частину витрат на житлово-комунальні послуги.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, як це визначено приписами ст. 360 Цивільного кодексу України.

Слід зазначити, що згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 725/3790/16-ц, тлумачення статті 360 Цивільного кодексу України свідчить, що управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того, житлово-комунальні послуги надаються не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо) квартири, який проживає в квартирі. По своїй суті надання житлово-комунальних послуг направлене на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб`єкта сервітуту тощо) квартири і споживаються саме відповідним суб`єктом, а не для управління, утримання та збереження квартири, що перебуває в спільній частковій власності.

Так, як вбачається з матеріалів справи і не заперечується відповідачем, остання проживає в квартирі і користується наданими житлово-комунальними послугами, отже до правовідносин , які виникли між сторонами мають застосовуватись наступні положення норм матеріального права.

Так, зважаючи на приписи ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до п.5. ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Як вбачається з наданих позивачем копій квитанцій АТ КБ «Приватбанк» на оплату комунальних послуг, платником вказано ОСОБА_5 , доказів того, що такі послуги сплачувала позивач відсутні.

Також, встановити оплату позивачем за комунальні послуги відповідно до наданих квитанцій КК ЦКС «Центр комунального сервісу» не виявляється можливим, оскільки відомості про платника не вказані.

При цьому, будь-яких інших доказів на підтвердження сплати саме позивачем комунальних послуг суду не надано.

Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства., відповідно до ч. 1 ст. 540 ЦК України.

За положеннями ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. ч. 1, 3 ст. 77 ЦПК України).

Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на сторони покладено обов`язок доведення обставин на які вони посилаються.

Зважаючи на встановлені обставини, беручи до уваги те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання позивачем обов`язку відповідача по сплаті спожитих нею комунальних послуг, підстави для задоволення позову в частині стягнення на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 2540 грн. 00 коп. відсутні.

Також не може бути задоволена і вимога щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_2 брати участь у сплаті за житлово-комунальні послуги відповідно до своєї частки у справі спільної часткової власності щомісячно, оскільки судовому захисту підлягають порушенні права та інтереси особи і норми чинного закононавства України не передбачають вирішення спору на майбутнє.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11 ч. 1, 60, 84, 210, 212, 213, 215, 222, 226 ЦПК України, ст. ст. 360 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за несплачені комунальні послуги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.10.2020 року

Суддя: