Справа № 946/8137/19
Провадження № 2/946/307/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила:

- встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що пропущений строк протягом шести місяців із дня смерті ОСОБА_4 для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні, яке призначалось на 28.01.2020 року в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що спадкодавець ОСОБА_4 на час смерті проживав у своєї сестри ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Підтвердила факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допитаний в судовому засіданні, яке призначалось на 28.01.2020 року в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що позивача ОСОБА_1 та спадкодавця знає добре. Починаючи з грудня 2002 року спадкодавець ОСОБА_4 проживав разом із позивачем. Підтвердив факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майнонеобхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 26.03.2001 року за НОМЕР_13, виданого Озерненською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації».

На підставі рішення виконавчого комітету Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 29.12.2015 року за № 48, вулицю Радянську перейменовано у вулицю - Центральну.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.04.1995 року, виданого виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно заповіту від 09.03.1995 року, посвідченого секретарем Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 28, ОСОБА_7 усе своє майно де б воно не було та в чому воно не складалося і взагалі все те, на що законом на день смерті він матиме право заповів ОСОБА_4 .

Згідно ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця в тому числі усиновлені), а також, непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з переметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_7 немає.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 21.08.2019 року за № 4107, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.07.2019 року, повторно виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 , згідно ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який він фактично прийняв після смерті ОСОБА_7 , але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 58731152 від 13.12.2019 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є:

- батько ОСОБА_8 , що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 10.04.1984 року виданого виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області;

- мати ОСОБА_9 , що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 10.04.1984 року виданого виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_4 не проживали та до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, тому вважаються такими, що фактично не прийняли спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцями за законом другої черги після смерті ОСОБА_4 є: - сестра ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 10.04.1984 року, виданого виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 18.05.2004 року, виданого виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 »;

- сестра ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 07.03.1975 року, виданого виконавчим комітетом Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 від 25.03.206 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_4 не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

Факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 був підтверджений поясненями свідків допитаними в судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_1 вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 06.03.1998 року, РНОКПП - НОМЕР_9 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_10 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 08.07.2004 року, РНОКПП - НОМЕР_11 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_12 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 16.06.2002 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.02.2020 року.

Суддя: О.О.Бурнусус