Справа №198/942/19
Провадження № 2/0198/39/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 лютого 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр`ївка, в порядку заочного розгляду справи, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 61 854, 53 грв., в редакції уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 11.12.2019 року (ас. 51-54), в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26.09.2012 року відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18 075, 45 грв., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 , з терміном дії до 09/15, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому погашення заборгованості мало здійснюватися починаючи з «1» по «25» число кожного місяця.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом останнього у заяві.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі, визначеному договором.
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, а саме не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення боргових зобов`язань за кредитним договором.
Так, відповідач неналежно сплачував внески на погашення заборгованості за тілом кредиту в період з 31.10.2012 року по 30.04.2016 року, на погашення заборгованості зі сплати процентів в період з 29.09.2012 року по 29.10.2019 року; на погашення пені в період з 01.10.2014 року по 30.09.2019 року, чим допустив порушення умов договору, а відтак станом на 29.10.2019 року має заборгованість в сумі 61 854, 53 грв., яка складається з : 12 910, 94 грв. - заборгованість за кредитом; 14 146, 84 грв. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 30 985, 80 грв. - заборгованість за пенею; 3 810, 95 грв. - штраф.
Посилаючись на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача по справі на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 854, 53 грв., а також судові витрати по справі.
В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (ас. 76-77,78,81), при цьому в п. 3 прохальної частини уточненої позовної заяви, за підписом представника позивача Гаренко Н.В., зазначено про те, що позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку (ас. 54,71), а окрім того, в матеріалах справи мається клопотання позивача, за підписом його представника ОСОБА_2., про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що позивач заявлені вимоги повністю підтримує (ас.36, 41).
Відповідачка по справі ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, шляхом направлення судової повістки по виклик до суду за зареєстрованим місцем її проживання (ас.82), при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в її відсутності, відзиву на позов не надала.
В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії:
- 29.11.2019 року позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без руху (ас. 47-49);
- 22.01.2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 76-77);
- 20.02.2020 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи (ас. 83).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив в п. 3 прохальної частини уточненої позовної заяви та клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача (ас. 41, 54), те, що відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання та будь - який відзив, заперечення проти позову не подав, суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав:
- так, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 26.09.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк», яке з 21.05.2018 року змінило назву на АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт , відповідно до умов якої відповідачка отримала кредит в розмірі 18 075, 45 грв. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому кредитний ліміт на платіжну картку відповідача зі строком дії до 09/15 було встановлено:
- з 26.09.2012 року в сумі 18 075, 45 грв.; з 08.02.2013 року в сумі 17 160, 00 грв.; з 15.04.2013 року в сумі 16 370, 00 грв.; з 19.04.2013 року в сумі 18 075, 45 грв. за рішенням Банку, відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг і в подальшому кредитний ліміт не змінювався, про що свідчить довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача, виписка по особовому рахунку відповідача за період з 29.09.2012 року по 30.11.2019 року, довідка про отримання відповідачем кредитної карти (ас.55, 56, 57-68).
Договір складається з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 26.09.2012 року, Умов та Правил надання банківських послуг та «Тарифів Банку», з чим відповідач ознайомлений, про що свідчить власноручний підпис останнього на Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості (ас. 7, 8).
Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (ас. 27).
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грв. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (ас. 28).
Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій Банком долі, в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором (ас. 31).
Відповідно до п. 1.1.3.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг - у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/ або умов даного Договору та/ або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та / або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у визначеній Банком долі, в разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором (ас. 14).
Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, при цьому, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (ас. 20).
Відповідно до п. 1.1.7.3 Умов та Правил надання банківських послуг карткові рахунки відкриті на невизначений термін, за виключенням настання умов, передбачених п. п. 1.1.7.6, 1.1.7.7 Умов (ас. 19).
Відповідно до п. 1.1.7.5 Умов та Правил надання банківських послуг відповідний картковий рахунок може бути закритим на підставі звернення власника в Банк, або Банк має право закрити картрахунок, повідомивши власника. Власник повинен не пізніше 30 днів від дня повідомлення повернути карту до Банку після чого обслуговування карти припиняється. Власник повинен погасити всі види заборгованості перед Банком, в тому числі ті, що виникли протягом 30 днів з моменту повернення карти (ас. 19).
Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік (ас. 30). Окрім того, відповідно до п. 2.1.1.12.6.1, п. 2.1.1.12.6.2 у випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грв., враховуючи прострочені зобов`язання, клієнт сплачує банку пеню. А в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф в розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених процентів (ас. 30).
В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання. Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач ОСОБА_1 по договору від 26 вересня 2012 року, станом на 29 жовтня 2019 року, має заборгованість, яка становить 61 854, 53 грв. та складається з : 12 910, 94 грв. - заборгованість за кредитом; 14 146, 84 грв. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 30 985, 80 грв. - заборгованість за пенею; 3 810, 95 грв. - штраф (ас. 69-70).
Дана заборгованість відповідачем до теперішнього часу не погашена.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України (в редакції на час укладення сторонами договору) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання згідно зі статтею 525 ЦК України не допускається.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За викладених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 910, 94 грв. підлягають до повного задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зі справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 26.09.2012 року було видано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 09/15, при цьому доказів того, що після закінчення строку дії відповідної платіжної картки відповідачем була отримана нова картка матеріали справи не містять (ас. 55).
Між тим, з розрахунку заборгованості за кредитним договором та позовної заяви вбачається, що заборгованість по процентам за користуванням кредитом в розмірі 14 146, 84 грв. нарахована позивачем за період з 29.09.2012 року по 29.10.2019 року (ас.69-70).
Однак, з огляду на викладене відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Виходячи з наведеного, до стягнення підлягають нараховані проценти за період з 29.09.2012 року по строк дії кредитної картки - НОМЕР_2, в розмірі 4 650, 85 грв. (колонка 12 розрахунку заборгованості) (ас. 70).
Суд зауважує, що у матеріалах справи не має заяви відповідача про застосування строків як загальної так і спеціальної позовної давності.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за пенею, нарахованої за період з 01.10.2014 року по 30.09.2019 року, в сумі 30 985, 80 грв., суд зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 2, ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Так, у межах строку кредитування до закінчення дії кредитного договору, а саме 09/15 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у період з «1» по «25» число кожного місяця. Починаючи з 01.10.2015 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за кредитним договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
Відтак, після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати пеню за межами строку дії договору.
Стягнення пені за період з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року включно суд вважає також не можливим, оскільки на момент звернення до суду сплив строк кредитування, а стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можливо лише за 12 останніх місяців перед зверненням позивача до суду.
Окрім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору передбачено застосування пені, як виду цивільно - правової відповідальності, за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно умов кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу, як виду цивільно - правової відповідальності, за порушення позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених договором.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003 цс 15).
Відтак, в частині стягнення штрафу в розмірі 3 810, 95 грв., суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 17 561, 79 грв., яка складається з : 12 910, 94 грв. - заборгованість за тілом кредиту, 4 650, 85 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою визначеною Законом № 3674-VІ).
При пред`явлені позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1 921, 00 грв. (ас. 2).
Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума на відшкодування понесених судових витрат в розмірі 537, 88 грв., з наступного розрахунку: 17 561, 79 : 61 854, 53 х 100 = 28 % (тобто позовні вимоги задоволені на 28 % від заявлених); 1 921 х 28 % = 537, 88 грв.
Керуючись ст. ст. 141, 263, 265, 280, 281, 282, 283, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- відповідач : ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено 20 лютого 2020 року.
Суддя С. О. Маренич