Справа № 366/3103/19
Провадження: № 2/366/142/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року Іванківський районний суд в складі головуючого судді Слободян Н.П., за участю секретаря судових засідань Мартовицької Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет», представник позивача Резуник Олександр Вікторович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між ними та відповідачем 12.12.2016 було укладено договір № 1043491 про надання кредиту, на підставі якого відповідачу було надано грошові кошти в кредит в сумі 200 000 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку товариства (позивача) на рахунок відповідача. Згідно умов договору відповідач зобов`язаний своєчасно, з 01 до 15 числа місяця наступного за звітним, погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом - 28% річних від суми заборгованості, щомісячно сплачувати комісійну винагороду - 4,0% від суми кредиту. Загальна сума щомісячного платежу становить 16237 грн.

Позивачем, обов`язок по видачі відповідачу кредиту виконано, а відповідач свої обов`язки не виконує, в результаті чого виникла заборгованість, загальна суму якої становить 747 254,31 грн., яка складається з заборгованостей: за тілом кредиту - 200 000,00 грн.; по відсотках 166 304,16 грн.; по комісії 272 400,00 грн.; за штрафними санкціями 16 500 грн.; заборгованість по інфляції 66 411,06 грн.; та 3% річних 25 639, 06 грн. З метою захисту своїх прав звернулися до суду з даним позовом та просили суд стягнути з відповідача заборгованість 747 254, 31 грн. та судові витрати 11 208, 81 грн.

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зареєстрована в суді 10.12.2019.

Ухвалою від 16.12.2019 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ТОВ «» у судове засідання не з"явився. Про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 16.01.2020, 11.02.2020 та 28.02.2020 не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому просив у позові ТОВ «Фінансово кредитний супермаркет» відмовити та покласти на позивача витрати по сплаті судового збору. Свою позицію мотивував тим, що розрахунки додані до позовної заяви не можуть підтверджувати існування боргу, оскільки вони не є первинними обліковими бухгалтерськими документами. Умови договору є несправедливими, оскільки встановлена у договорі комісія є не платою за користування кредитом, а супутньою послугою за обслуговування кредитної заборгованості. При цьому, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Отже, позивач нараховував, а відповідач мав сплачувати комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку, що є незаконним. Окрім того, позивач зазначив, що стягнення непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов"язань за цим договором є несправедливим в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що 12.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1043491 про надання кредиту, відповідно до якого кредитодавець (ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет») зобов`язується надати позичальнику ( ОСОБА_1 ) грошові кошти в кредит у сумі 200 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредотодавця на рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості (п.1.1 договору). Дата остаточного повернення кредиту до 11.12.2019 (п.1.3). Платежі з повернення кредиту здійснюються згідно Додатку №1, який є невід`ємною частиною договору (п.1.4).

Відповідно до п.4.9 Договору позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж.

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у Додатку №1, з 01 по 15 число місяця наступного за звітним, починаючи з 01.01.2017. Пунктом 2.5 встановлено, що за обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту (200 000,00 грн.)

Пунктом 2.7 Договору встановлено, що за надання кредиту позичальник сплачує комісію 3% від суми кредиту, зазначена комісія сплачується одноразово у день видачі кредиту шляхом перерахування за вказаними позичальником реквізитами суми кредиту за мінусом утриманої кредитодавцем комісії.

12.12.2016 року позичальником ОСОБА_1 було оформлено, підписано заяву, яка є Додатком 2 до Договору № 1043491, в якій ОСОБА_1 просив перерахувати належну йому суму кредиту після утримання комісії згідно п.2.7 Договору у розмірі 194 000 грн. за зазначеними ним реквізитами.

Згідно платіжного доручення № 4695 від 12.12.2016 ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» перерахувало ОСОБА_1 на виконання кредитного договору № 1043491 від 12.12.2016 суму у розмірі 194 000 грн.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановленим є той факт, що ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» свій обов`язок по наданню кредиту виконав, а ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредиту, процентів не виконував.

Позивач просить суд стягнути з відповідача борг, який станом на 01.12.2019 становить 747 254,31 грн. Вказана сума боргу складається з заборгованостей: за тілом кредиту - 200 000,00 грн.; по відсотках 166 304,16 грн.; по комісії 272 400,00 грн.; за штрафними санкціями 16 500 грн.; заборгованість по інфляції 66 411,06 грн.; та 3% річних 25 639, 06 грн. З метою захисту своїх прав звернулися до суду з даним позовом та просили суд стягнути з відповідача заборгованість 747 254, 31 грн. та судові витрати 11 208, 81 грн.

З розрахунку заборгованості встановлено, що ОСОБА_1 за спірний період - з 12.12.2016 по 01.12.2019 сплатив 16300 грн. (у лютому 2017 року) і ці суми були зараховані в оплату комісій та штрафів, як передбачено п.2.8 Договору.

Окрім зазначених сум (16300 грн.) ОСОБА_1 інших сплат у зазначений строк (з 12.12.2016 по 01.12.2019) не здійснювалося.

Викладене вище свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив умови Договору, вимоги законодавства, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для стягнення боргу в частині тіла кредиту, відсотків.

Суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» має бути стягнута визначена останніми заборгованість за тілом кредиту - 200 000 грн., за відсотками 166 304,16 грн. Будь-яких контррозрахунків чи інших доказів невідповідності вказаних сум наявній заборгованості стороною відповідача ОСОБА_1 не було надано.

Вимоги про стягнення штрафу, що передбачено п.4.9 Договору, та про стягнення інфляційних збитків та 3% річних, передбачених ст.625 ЦК України та умовами Договору, є обґрунтованими.

Стосовно стягнення з відповідача заборгованості по комісії, суд приходить до наступного.

Як було встановлено судом, умовами кредитного договору (пункти 2.5, 2.7) встановлена сплата комісії 3% від суми кредиту одноразово в день видачі кредиту за надання кредиту, та комісійна винагорода у розмірі 4% від суми кредиту щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості. Умови кредитного договору не містять жодних даних про те, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися) ОСОБА_1 .

Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Враховуючи викладене, встановлено, що ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет», як кредитодавець, нарахувало та просить стягнути з ОСОБА_1 - позичальника, комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг товариства за рахунок ОСОБА_1 , що є незаконним, оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону.

Вказані обставини дають підстави суду для відмови в стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованості по комісії, яка в загальному по позовним вимогам становить 272 400,00 грн.

Враховуючи зазначене вище, слідує, що утримана з ОСОБА_1 при отриманні кредиту сума 6 000 грн., що є згідно умов Договору комісією у розмірі 3%, була утримана незаконно і тому дана сума має бути зарахована в погашення наявної заборгованості, в черговості, визначеній в п.2.8 Договору - на погашення неустойки, штрафних санкцій. При врахуванні суми 6000 грн., вирахувані її з суми заборгованості за штрафними санкціями 16 500 грн., залишок суми заборгованості за штрафними санкціями становить 10 500, 00 грн. Заборгованість по інфляції становить 66 411,06 грн.

Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» складається з заборгованості за кредитом - 200 000,00 грн., заборгованості по відсотках 166 304, 16 грн., заборгованість за штрафними санкціями - 10 500, 00 грн., інфляція 66 411, 06 грн., 3% річних 25 639, 06 грн., всього - 468 854, 28 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що договір про надання кредиту від 12.12.2016 містить положення, які були б несправедливими для ОСОБА_1 чи створювали істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника. За даних обставин, всі наведені відповідачем твердження з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від добросовісної поведінки позичальника при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи встановлені обставини, факти, вимоги зазначеного вище законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст.141 ЦПК України, та враховуючи ухвалення рішення на користь позивача ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет», судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 в сумі 7 027,92 грн. - пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 530 ч.1, 549, 629, 634 ч. 1, 1054, 1056 ЦК України, ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 279, 280 354,355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» (, адреса: 01015, м. Київ, вулиця Лейпцизька,16) заборгованість за кредитом - 200 000,00 грн., по відсотках 166 304,16 грн., заборгованість за штрафними санкціями - 10 500, 00 грн., інфляція 66 411, 06 грн., 3% річних 25 639, 06 грн., всього - 468 854, 28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» (, адреса: 01015, м. Київ, вулиця Лейпцизька,16) судові витрати - судовий збір у розмірі 7 027, 92 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (04.03.2020).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ЦПК України.

Суддя Н.П.Слободян