Справа №428/7185/20
Провадження №2/428/2205/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Голуб Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеному будинку разом з нею зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який є її колишнім чоловіком. Відповідач ОСОБА_2 в зазначеному будинку не проживає більше п`яти років і відсутній без поважних причин. Він виїхав до іншого місця проживання, забравши свої речі. За комунальні послуги відповідач не сплачує, чим порушує її права і змушує нести додаткові витрати. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у будинку порушує її права та інтереси, як власника будинку, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаним будинком. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, то втратив право користування вказаним будинком.

Просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що ОСОБА_2 живе з новою родиною у смт. Біловодськ Луганської області. Він відмовився приїхати, щоб знятися з реєстрації у спірному будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, діючи відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_1 , з якою у неї сусідські стосунки. Її сусідом також був ОСОБА_4 , який мешкав у будинку АДРЕСА_1 . Вона бачила, як сусід ОСОБА_5 ходив на роботу з вказаного будинку. Більше 5 років вона його не бачить. Від ОСОБА_6 їй відомо, що ОСОБА_5 мешкає в іншому місті з новою родиною. Він виїхав з власної волі, його речей у будинку немає.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_1 , у неї з якою сусідські стосунки. Також вона знає ОСОБА_2 , який жив по АДРЕСА_1 , з ОСОБА_8 . Вона часто бачила, як ОСОБА_9 їздив на роботу на велосипеді. Приблизно 5-6 років назад ОСОБА_5 перестав жити в будинку з ОСОБА_8 .

16.09.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

Вислухавши пояснення позивача, свідчення свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.01.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., копією витягу з Державного реєстру правочинів від 21.01.2008 року №5320027, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.02.2008 року №17863125.

Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 17.12.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області, 17.12.2002 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Згідно з довідкою Борівської селищної ради від 01.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.07.2008 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з липня 2015 року не мешкає за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищевказаному будинку більше п`яти років, оскільки виїхав на постійне проживання до іншого міста. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які підтвердили, що їх сусід ОСОБА_2 виїхав приблизно 5 років назад із спірного будинку самостійно до іншого місця проживання, його речей в будинку немає.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач перешкоджає проживанню відповідача в спірному будинку.

Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не проживає з липня 2015 року у спірному будинку, власником якого є ОСОБА_1 .

Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 виїхав з будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на проживання до іншого постійного місця проживання. Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 02.12.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Ж.І. Кордюкова