Справа № 519/1203/20
2/519/779/20
У Х В А Л А

19.11.20 року м. Южне

Суддя Южного міського суду Одеської області Лемець С.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

Встановив :

17.11.2020 до Южного міського суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Южненська міська державна нотаріальна контора Одеської області, Одеській державний нотаріальний архів.

Разом до позову позивач надав заяву про забезпечення позову, згідно якої просить накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 та заборонити Міністерству юстиції України, його територіальним органам, будь-яким органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (або уповноваженим ними особам або органам), будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, будь-яким державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, будь-яким нотаріусам, вносити будь-які зміни до державних реєстрів, які стосуються речових прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в тому числі здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо відчуження в будь-який спосіб, продажу, міни, дарування, поставки, передачі в управління, передачі в ренту, передачі в заставу, передачі в іпотеку, передачі в найм (оренду), передачі в позичку, внесення до статутного капіталу господарського товариства, передачі в якості відступного, передачі в якості боргу (в тому числі за мировою угодою, затвердженою судом), будь-якого іншого відчуження або передачі у власність, володіння, користування чи розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .

Вказує, що за спірним правочином - договором дарування квартири, право власності на квартиру перейшло до відповідача, який у будь-який час може реалізувати правомочність власника із розпорядження цим майном, що утруднить і зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі.

За змістом позовних вимог позивач просить суд визнати недійсним договір дарування квартири серія та номер: 2138, виданий 10.11.2017, видавник Валігурський М.М., приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області (об`єкта нерухомого майна квартира, адреса: АДРЕСА_1 ), який за життя було укладено матір`ю позивача.

Статтею 150 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (у тому числі нерухоме майно) допускається стосовно майна, яке належить відповідачу або підлягає передачі йому і знаходяться у відповідача чи в інших осіб.

Належність квартири за адресою АДРЕСА_1 відповідачу підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна .

Згідно ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не встановлені.

Вищевказана квартира є предметом спору між сторонами.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи предмет даного позову, беручи до уваги існування спору між сторонами, а також те, що неприйняття мір по забезпеченню позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, вважаю, що необхідно вжити заходи щодо забезпечення вказаного позову у виді накладенні арешту на квартиру, в іншій частині необхідно відмовити, оскільки заявником не обґрунтовано необхідності забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, при цьому накладення арешту передбачає обмеження права володіння та користування майном.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 , РНОКПП не відомо.

В іншій частині відмовити.

Обов`язок пред`явлення цієї ухвали до виконання покласти на позивача ОСОБА_1 або його представника (адвоката) за довіреністю (ордером).

Учасник справи може подати до суду вмотивоване клопотання про скасування засобу забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Южного міського суду Сергій ЛЕМЕЦЬ