Справа № 175/4873/19
Провадження № 2-о/175/100/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Іщенко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в :

Заявниця звернулася до суду із заявою в якій просила суд встановити факт належності її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу Договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладеного 12 березня 1993 року та посвідченого старшим державним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кобрусєвою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-681, зареєстрованого в БТІ 17 березня 1993 року за реєстраційним номером №4947-30 виданого на ім`я « ОСОБА_3 ».

Заявник ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.47).

Представник зацікавленої особи Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без участі представника міськради (а.с.43).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 16 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис №104 від 16 квітня 2018 року (а.с.12). ОСОБА_2 за часи свого життя заповітів не складала, після її смерті залишилася спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 .

Ще, 16 квітня 2015 року заявниця змінила своє прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище « ОСОБА_5 », про що свідчить актовий запис №14 від 16 квітня 2015 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 11 травня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.10) батьками заявниці є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

У встановленому законом порядку, ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого державним нотаріусом було відкрито спадкову справу №355/2018 (номер у спадковому реєстрі 63028548). Але, у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 було відмовлено, так як не підтверджено факт належності спадкового майна спадкодавиці, а саме у Договорі купівлі-продажу житлового будинку, прізвище спадкодавиці зазначено як « ОСОБА_7 », а згідно свідоцтва про смерть та з іншими документами прізвище спадкодавиці зазначено як « ОСОБА_4 », про що державним нотаріусом було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2019 року (а.с.15). ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, для захисту своїх спадкових прав.

Встановлено, що 12 березня 1993 року ОСОБА_2 купила у ОСОБА_8 житловий будинок АДРЕСА_1 , внаслідок чого 12 березня 1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , яка діяла по довіреності від імені ОСОБА_8 був укладений Договір купівлі-продажу вищевказаного будинку посвідчений старшим державним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кобрусєвою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №1-681 (а.с.21-22). Договір було зареєстровано в БТІ 17 березня 1993 року за реєстровим номером №4947-30 на ім`я ОСОБА_2 , але російською мовою прізвище ОСОБА_2 було вказано як і в Договорі з помилкою як « ОСОБА_7 » (а.с.18). Земельна ділянка під будинком не приватизована, що підтверджується відповіддю Відділу у Дніпропетровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 20.12.2018 року (а.с.20) та довідкою Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28.11.2019 року (а.с.19). Відразу після придбання будинку, ОСОБА_2 зареєструвала своє місце проживання в спадковому будинку, в якому згодом була зареєстрована і заявниця по справі ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №302 від 06.09.2018 року (а.с.17). На даний час « АДРЕСА_1 » АДРЕСА_1 ».

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 виданому повторно Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, прізвище ім`я по батькові ОСОБА_2 в актовому записі №58 від 08 березня 1956 року вказано як « ОСОБА_2 », а батьками матері вказано «батько: ОСОБА_10 », та «матір ОСОБА_11 » (а.с.16). Згідно паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 виданому 09 жовтня 2012 року прізвище ОСОБА_2 вказано як « ОСОБА_4 » (а.с.39). Окрім цього, згідно Трудової книжки ОСОБА_2 , також зазначено прізвище матері заявниці як « ОСОБА_4 » (а.с.38).

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок помилки в прізвищі матері в Договорі купівлі-продажу спадкового будинку, ОСОБА_1 не має можливості оформити свої спадкові права в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Відповідно до Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд має право встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Згідно ст. 1218 ЦК України, визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Ст. 1268 ЦК України, встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом на майно, яке належало матері на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів. Помилка у правовстановлюючому документі Договорі купівлі-продажу будинку від 12.03.1993 року допущена у зв`язку з невірним перекладом прізвища ОСОБА_2 з російської на українську мову. Оскільки матір заявниці померла, а чинним законодавством не передбачається можливість внесення зміни в договір купівлі-продажу за відсутності його сторін, вбачається обмеження можливості в оформленні спадкоємицею ОСОБА_1 спадщини після смерті матері та неможливість внесення відповідних виправлень до правовстановлюючого документу. Спір про право відсутній. Вказаний факт має для заявниці юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо.

Оскільки ОСОБА_1 не має змоги оформити своє право власності на спадщину та одержати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу Договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладеного 12 березня 1993 року та посвідченого старшим державним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кобрусєвою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-681, зареєстрованого в БТІ 17 березня 1993 року за реєстраційним номером №4947-30 та виданого на ім`я «Со ОСОБА_13 ».

Таким чином, заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 263-266, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу Договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладеного 12 березня 1993 року та посвідченого старшим державним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Кобрусєвою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-681, зареєстрованого в БТІ 17 березня 1993 року за реєстраційним номером №4947-30 на ім`я « ОСОБА_3 ».

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.