Номер провадження: 22-ц/813/16/20
Номер справи місцевого суду: 509/3218/13-ц
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

від позивача ОСОБА_1 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_2 не з`явились,

переглянувши справу №509/3218/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року у складі судді Гандзій Д.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернувшись 31 липня 2013 року до суду з вищеназваним позовом, вказали, що ОСОБА_1 у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 16 листопада 1991 року, вони є батьками ОСОБА_3 , 1992 року народження, ОСОБА_4 , 1994 року народження. За час шлюбу у 1999 році збудовано житловий будинок, розташований за адресом: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1344 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 17 жовтня 2005 року належить на праві власності ОСОБА_2 . На час звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя житловий будинок не прийнято в експлуатацію та, відповідно, право власності на такий не зареєстровано. Посилаючись на ухилення відповідача ОСОБА_2 від реєстрація права власності на збудований будинок, вважаючи майно набуте за час шлюбу спільною сумісною власністю подружжя, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просили:

визнати незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , належним ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності;

поділити незакінчене будівництвом нерухоме майно між подружжям та їх дітьми;

виділити в порядку поділу майна ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами;

визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на ѕ частки земельної ділянки цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» розташованої за адресом: АДРЕСА_1 ; припинивши право власності ОСОБА_2 на відповідну частку цієї земельної ділянки (т.1 а.с.1-2).

Ухвалою судді Овідіопольського району Одеської області від 2 серпня 2013 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.19).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року в порядку забезпечення позову заборонено ОСОБА_2 руйнувати, знищувати комунікації, перешкоджати у користуванні опалювальною системою, у ремонті, поновленні та підведенні комунікацій до незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.68).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року за заявою позивачів призначено судову-будівельну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т.1 а.с.69).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року провадження у справі поновлено (т.1 а.с.75).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 лютого 2014 року в порядку забезпечення позову заборонено ОСОБА_2 руйнувати, знищувати комунікації, перешкоджати у користуванні опалювальною системою, у ремонті, поновленні та підведенні комунікацій до незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.91).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 лютого 2014 року за заявою позивачів призначено судову-будівельну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т.1 а.с.120).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 3 червня 2014 року провадження у справі поновлено (т.1 а.с.124).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 червня 2014 року за заявою позивачів призначено судову-будівельну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т.1 а.с.135).

14 квітня 2015 року до суду надано висновок судової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с.137-173).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 квітня 2015 року провадження у справі поновлено (т.1 а.с.174).

В ході розгляду справи мало місце неодноразове уточнення позовних вимог (т.1 а.с.55-56, 207-209).

За остаточно уточненими 19 жовтня 2015 року вимогами позовні вимоги заявлено лише позивачем ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , за змістом яких позивач ОСОБА_1 просила:

визнати незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , майном, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності;

визнати, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами складають 65% та 35% відповідно;

поділити незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності до варіанту №2 поділу майна, зазначеного у висновку №10/15 від 7 квітня 2015 року експерта з судової будівельно-технічної експертизи;

визнати право власності на 65/100 часток земельної ділянки цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 без зміни цільового призначення, припинивши право власності на відповідну частку цієї земельної ділянки ОСОБА_2 ;

провести поділ земельної ділянки, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відповідності до варіанту №2 поділу майна, зазначеного у висновку №10/15 від 7 квітня 2015 року експерта з судової будівельно-технічної експертизи (т.1 а.с.207-209).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, письмове обґрунтування власної позиції в справі відсутнє.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року та ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 6 лютого 2014 року щодо заборони ОСОБА_2 руйнувати, знищувати комунікації, перешкоджати у користуванні опалювальною системою, у ремонті, поновленні та підведенні комунікацій до незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.216-220).

Висновок суду мотивовано тим, що право власності на земельну ділянку було набуто відповідачем у 2005 році під час шлюбу з позивачем, але в порядку безоплатної приватизації, у зв`язку з чим відповідно до положень статті 57 СК України земельна ділянка не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно технічного паспорту, складеного КП «Овідіопольське РБТІ» 11 квітня 2012 року, нерухоме майно, розташоване за адресом: АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку під літ. «А-2», підвалу під літ. «А», веранди під літ. «а», ганку під літ. «а1», споруд 1-8, проте за висновком КП «Овідіопольське РБТІ» від 11 квітня 2012 року, вказаний будинок та споруди є самочинним будівництвом. Спірний будинок в експлуатацію не прийнято, відтак, такий не є об`єктом права власності та не може бути предметом поділу чи встановлення порядку користування в судовому порядку в тому числі й з урахуванням того, що позовні вимоги з підстав, передбачених статтею 376 ЦК України, сторонами не заявлялись та, відповідно, судом не розглядались. Заходи забезпечення позову скасовано в порядку частини 6 статті 154 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року в порядку повторного автоматизованого розподілу справи з підстав припинення повноважень судді-доповідача справу прийнято до провадження іншим суддею-доповідачем.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 4 серпня 2016 року за заявою ОСОБА_1 призначено судову будівельно-технічну експертизу щодо поділу нерухомого майна; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т.2 а.с.97-99).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 7 вересня 2016 року провадження в справі поновлено (т.2 а.с.102).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 6 жовтня 2016 року в порядку виконання клопотання експерта зобов`язано сторони вчинити певні дії; справу повернуто експерту для проведення експертизи; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т.2 а.с.110-111).

20 липня 2017 року до суду апеляційної інстанції надійшов висновок додаткової будівельно-технічної експертизи (т.2 а.с.113-142).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 липня 2017 року провадження в справі поновлено (т.2 а.с.143).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року за заявою ОСОБА_1 призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу щодо поділу майна; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (т.2 а.с.176-178).

15 листопада 2018 року до суду апеляційної інстанції надійшов висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи (т.2 а.с.180-196).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2018 року провадження в справі поновлено (т.2 а.с.197).

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2019 року справу прийнято до провадження (т.2 а.с.203-204).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 травня 2019 року в порядку повторного автоматизованого розподілу справи з підстав відрахування судді-доповідача зі штату суду у зв`язку із призначенням на посаду судді суду касаційної інстанції справу прийнято до провадження іншим суддею-доповідачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення заявлених нею вимог (т.2 а.с.224-227).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що суд першої інстанції, встановивши, що спірний житловий будинок не введений в експлуатацію, що на такий не зареєстровано право власності, на порушення норм процесуального закону не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не встановив коли було закінчено будівництво будинку та які норми матеріального права підлягають застосуванню до спірних відносин; не звернув увагу на те, що будинок будувався спільно у період з 1998 року по 2009 рік, а потім будувався нею особисто. У порушення норм процесуального права суд відмовив у долученні до справи додаткових доказів. Суд безпідставно послався на наявність іншого судового рішення, оскільки раніше спір вирішувався щодо житлового будинку, а наразі вирішується щодо незавершеного будівництвом житлового будинку. Суд не застосував положення статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України щодо земельної ділянки.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, в письмовій заяві від 5 травня 2016 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 вказав про незгоду з доводами апеляційної скарги та послався обґрунтованість рішення суду про відмову в позові (т.2 а.с.73).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_2 , 1966 року народження, та ОСОБА_1 , 1962 року народження, зареєстрували шлюб 16 листопада 1991 року (т.1 а.с.67).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , 1992 року народження, ОСОБА_4 , 1994 року народження.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №374491, виданого Овідіопольською селищною радою 17 жовтня 2005 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1344 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», кадастровий номер 020050013, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.8, 97).

Земельна ділянка кадастровий номер 020050013, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 , набута ОСОБА_2 у приватну власність безоплатно в порядку приватизації на підставі Рішення №513-ХХІУ від 17 червня 2004 року №513 Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області «Про безкоштовну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (т.1 а.с.9).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, виготовленого 11 квітня 2012 року комунальним підприємством «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації», за адресом: АДРЕСА_1 знаходяться самочинно побудовані: житловий будинок літ. «А-2» площею 176,9 кв.м, підвал літ. «А» площею 92,3 кв.м, веранда літ. «а» площею 20,3 кв.м, ганок літ. «а1», всього загальною площею 289,5 кв.м, житловою площею 104,7 кв.м, споруди 1-8 (т.1 а.с.11-13, 103-107).

Згідно Висновку про самовільне будівництво від 11 квітня 2012 року, складеного в інвентарній справі №4214 начальником КП «Овідіопольське районе бюро технічної інвентаризації», власником будинку за адресом: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 самовільно побудовано житловий будинок літ. «А-2» площею 176,9 кв.м, підвал літ. «А» площею 92,3 кв.м, веранда літ. «а» площею 20,3 кв.м, ганок літ. «а1», всього загальною площею 289,5 кв.м, житловою площею 104,7 кв.м, споруди 1-8 (т.1 а.с.115).

З матеріалів інвентарної справи №4214 на об`єкт, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , що знаходиться в комунальному підприємстві «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що таку заведено за результатами первісного огляду, що мав місце 15 червня 2011 року. В інвентарній справі наявна довідка, видана ОСОБА_2 про те, що готовність житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , складає 86% (т.1 а.с.100, 94-115).

Згідно Висновку №10/15 від 7 квітня 2015 року, складеного судовим експертом Проскуровським В.П. (Свідоцтво №1337 від 24 квітня 2009 року, дійсне до 20 квітня 2015 року) з судової будівельно-технічної експертизи, об`єктом дослідження був житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 площею 0,1344 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_2 . На час проведення дослідження право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно із висновком про самовільне будівництво від 11 квітня 2012 року не визнано. За даними останньої поточної інвентаризації від 11 квітня 2012 року зазначено житловий будинок (літ. «А-2») з підвалом (літ. «А»), верандою (літ. «а») та ганком (літ. «а1»); загальна площа будинку складала 269,2 кв.м, у тому числі житлова 104,7 кв.м, підсобна 164,5 кв.м, площа приміщень без опалення, не включених до загальної, - 20,3 кв.м, сума площ усіх приміщень житлового будинку з верандою рівна 289,5 кв.м. Дійсну вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами визначено рівною 1045869,00 гривен. Експертом розраховано для двох співвласників варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, виходячи із часток ј та ѕ, при цьому поділ об`єкту проведено як житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а не як незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами із зазначенням % готовності незавершеного будівництвом об`єкту. Експертом розраховано для двох співвласників варіанти поділу земельної ділянки, виходячи із 23/100 та 77/100 часток та виходячи із часток 33/100 та 67/100 часток (т.1 а.с.137-173).

Згідно Висновку №6/17 від 5 липня 2017 року, складеного судовим експертом Проскуровським В.П. (Свідоцтво №1337 від 24 квітня 2009 року, дійсне до 22 травня 2018 року) з додаткової судової будівельно-технічної експертизи, об`єктом дослідження був житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 площею 0,1344 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_2 . На час проведення дослідження право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно із висновком про самовільне будівництво від 11 квітня 2012 року не визнано. За даними останньої поточної інвентаризації від 11 квітня 2012 року зазначено житловий будинок (літ. «А-2») з підвалом (літ. «А»), верандою (літ. «а») та ганком (літ. «а1»); загальна площею будинку складала 269,2 кв.м, у тому числі житлова 104,7 кв.м, підсобна 164,5 кв.м, площа приміщень без опалення, не включених до загальної, - 20,3 кв.м, сума площ усіх приміщень житлового будинку з верандою рівна 289,5 кв.м. Дійсну вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами визначено рівною 1824417,00 гривен. Експертом розраховано:

для двох співвласників варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, виходячи із часток 13/20 та 7/20 із визначенням суми грошової компенсації за відмінність реальних часток 17/25 та 8/25, що складає 58184,00 гривен для співвласника з часткою 7/20 від співвласника з часткою 13/20 за відмінність від ідеальної частки у володінні майном;

для двох співвласників варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, виходячи із часток 13/20 та 7/20 із визначенням суми грошової компенсації за відмінність реальних часток 12/20 та 8/20, що складає 96757,00 гривен для співвласника з часткою 13/20 від співвласника з часткою 7/20 за відмінність від ідеальної частки у володінні майном;

для двох співвласників варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, виходячи із часток Ѕ та Ѕ із визначенням суми грошової компенсації за відмінність від ідеальної частки, що складає 8663,50 гривен;

запропоновано виконати певні роботи по переплануванню та переобладнанню будівельного об`єкту;

запропоновано три варіанти поділу земельної ділянки;

поділ об`єкту проведено як житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а не як незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами із зазначенням % готовності незавершеного будівництвом об`єкту, проте при цьому, визначаючи збільшення будівельної готовності житлового будинку внаслідок проведення певних будівельних робіт, експерт виходив з готовності у 100%, де 24% складає збільшення будівельної готовності об`єкту внаслідок проведення певних будівельних робіт (т.2 а.с.113-143).

Згідно Висновку №16/18 від 9 листопада 2018 року, складеного судовим експертом Проскуровським В.П. (Свідоцтво №1337 від 24 квітня 2009 року, дійсне до 6 липня 2021 року) з додаткової судової будівельно-технічної експертизи, об`єктом дослідження був житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 площею 0,1344 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_2 . На час проведення дослідження право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно із висновком про самовільне будівництво від 11 квітня 2012 року не визнано. За даними останньої поточної інвентаризації від 11 квітня 2012 року зазначено житловий будинок (літ. «А-2») з підвалом (літ. «А»), верандою (літ. «а») та ганком (літ. «а1»); загальна площею будинку складала 269,2 кв.м, у тому числі житлова 104,7 кв.м, підсобна 164,5 кв.м, площа приміщень без опалення, не включених до загальної, - 20,3 кв.м, сума площ усіх приміщень житлового будинку з верандою рівна 289,5 кв.м. Дійсну вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами визначено рівною 2087500,00 гривен. Експертом розраховано:

для двох співвласників варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, виходячи із часток 671/1000 та 379/1000 із визначенням суми грошової компенсації за відмінність реальних часток 597/1000 та 403/1000, що складає 50171,50 гривен для співвласника з часткою 671/1000 від співвласника з часткою 403/1000 за відмінність від ідеальної частки у володінні майном;

для двох співвласників варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, виходячи із часток 621/1000 та 379/1000 із визначенням суми грошової компенсації за відмінність реальних часток 682/1000 та 318/1000, що складає 127083,50 гривен для співвласника з часткою 379/1000 від співвласника з часткою 621/1000 за відмінність від ідеальної частки у володінні майном;

запропоновано виконати певні роботи по переплануванню та переобладнанню будівельного об`єкту;

запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки;

поділ об`єкту проведено як житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а не як незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами із зазначенням % готовності незавершеного будівництвом об`єкту, але оскільки даний висновок ґрунтується на даних Висновку №6/17 від 5 липня 2017 року, то експерт виходить з того, що будівельна готовність житлового будинку складає 100% (т.2 а.с.180-196).

З наявних в справі доказів, а саме інвентарної справи та висновків експертиз встановлено, що за матеріалами інвентарної справи №4214 на об`єкт, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , був первісно інвентаризований 15 червня 2011 року; готовність будівництва житлового будинку на момент інвентаризації визначена рівною 86%; будинок обліковано як самовільно побудований. Висновок №6/17 від 5 липня 2017 року додаткової судової будівельно-технічної експертизи у визначенні відсотку готовності житлового будинку застосовує спосіб порівняння об`єму фактично виконаних будівельних робіт з об`єктами аналогами, наданими у «Збірнику укрупнених показників вартості відтворення об`єктів-аналогів для оцінки малоповерхових будинків, будівель та споруд», затвердженому наказом Фонду державного майна України та Держжитлокомунгоспу України від 23 грудня 2004 року №2929/227. Застосування даного способу визначення відсотку готовності будівлі експерт обґрунтовує відсутністю проектно-кошторисної документації в проекті будівництва об`єкту.

Позивач ОСОБА_1 підтвердила суду апеляційної інстанції, що дозвільна, проектно-кошторисна документація на об`єкт будівництва відсутня, так як така документація не виготовлялась.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 липня 2012 року в справі №2-825/11 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності. Предметом вимог ОСОБА_1 були: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,1344 га, розташована за адресом: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,06 га, розташована за адресом: АДРЕСА_2 . Предметом вимог ОСОБА_5 був: незакінчений будівництвом (готовність 70%) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: АДРЕСА_1 . Відмова у задоволенні вимог про поділ будинку, визнання права власності на частку будинку ґрунтується на самочинності будівництва, не прийнятті новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та, як наслідок, не проведення державної реєстрації права власності на майно. Відмова у задоволенні вимог про поділ земельних ділянок ґрунтується на набутті земельних ділянок ОСОБА_2 у приватну власність безоплатно в порядку приватизації (т.1 а.с.41-42).

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 5 липня 2012 року в справі №2-825/11 набрало законної сили 16 липня 2012 року.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами 1,2 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У справі, що переглядається, до поділу як спільна сумісна власність подружжя заявлено об`єкт, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за цим же адресом.

Поняття «об`єкт незавершеного будівництва» (частина 3 статті 331 ЦК України) та «самочинно збудований об`єкт» (частина 1 статті 376 ЦК України) є різними, так як мають різний правовий статус та відмінне законодавче регулювання.

Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Порядок набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва врегульований статтею 331 ЦК України, за приписами якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року в справі №3-576гс16 та підтриманий в постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі №909/175/18, в якій зокрема, вказано, що до прийняття об`єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об`єкт не виникає.

Одночасно частиною 3 статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Об`єкт незавершеного будівництва є лише сукупністю належних забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво) будівельних матеріалів. Наявність судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва (сукупність будівельних матеріалів, обладнання тощо) жодним чином не свідчить про безумовність обов`язку уповноважених на то органів прийняти об`єкт в експлуатацію без вчинення відповідних дій в межах своєї компетенції, і, зокрема, не передбачає виникнення в органу обов`язку по введенню такого об`єкту в експлуатацію за спрощеною процедурою, передбаченою Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Визнання права власності на незавершене будівництво (сукупність будівельних матеріалів, обладнання, тощо) не надає об`єкту статусу нерухомого майна (постанова Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №916/633/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року в справі №200/22329/14-ц зазначила, що аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 18 Закону України «Про основи містобудування» реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється. За положеннями Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-Ш категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації уповноваженими на то органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-159цс15, і підстав для відступу від нього не вбачається.

На висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-159цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду ід 18 грудня 2019 року у справі №200/22329/14-ц про те, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено, міститься, зокрема, посилання в ухвалі Верховного Суду від 4 березня 2020 року у справі №307/3957/14-ц, якою справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду України від 7 вересня 2016 року у справі №6-47цс16 щодо можливості визнання за подружжям права спільної сумісної власності на об`єкт незавершеного будівництва із визначенням часток кожного з подружжя, а також його поділу, оскільки визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України, СК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №307/3957/14-ц повернуто справу колегії суддів для розгляду, оскільки встановлено відсутність підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права. За змістом ухвали Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на необхідність розмежування об`єкту незавершеного будівництва та об`єкту самочинного будівництва. Так, у постанові від 7 вересня 2016 року у справі №6-47цс16 Верховний Суд дійшов висновку, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком у відповідності до юридичного статусу, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Правовий аналіз статей 60, 63, 69 СК України та статей 328, 331, 368, 372 ЦК України дозволив Верховному Суду України дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Разом з тим, у справі яка була передана до Великої Палати Верховного Суду, спір стосується житлового будинку, який самочинно, без відповідного дозволу на право проведення будівельних робіт перебудований та на час розгляду справи не введений в експлуатацію й не зареєстрований.

Із вищевикладеного вбачається, що Велика Палата Верховного Суду, Верховний Суд орієнтують судову практику на те, що слід розмежовувати незавершене будівництво та самочинне будівництво, оскільки різними є їх правовий статус та відмінним є законодавче регулювання.

Поняття самочинного будівництва, правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені у статті 376 ЦК України, яка унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина 2 статті 376 ЦК України). Проте в окремих випадках стаття 376 ЦК України передбачає можливість визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

ОСОБА_1 , остаточно уточнивши 19 жовтня 2015 року вимоги, зокрема, просила незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , визнати майном, що належить їй ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності; визнати частки кожного у праві спільної сумісної власності на це майно, поділити в натурі незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у відповідності до запропонованих експертом варіантів.

Отже, спірне майно, що розташоване в АДРЕСА_1 , заявлено ОСОБА_1 як незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, тобто як об`єкт незавершеного будівництва, однак дане спірне майно не має такого статусу, тобто не має статусу об`єкта незавершеного будівництва, оскільки будівництво здійснювалось самочинно, без відповідного дозволу на проведення будівельних робіт, проектно-кошторисної документації тощо.

Матеріли інвентарної справи №4214 вказують на те, що об`єкт по АДРЕСА_1 первісно був інвентаризований 15 червня 2011 року, процент готовності об`єкту визначений рівним 86%, начальником КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» Мошинському В.М. за результатами інвентаризації надано Висновок про самовільне будівництво від 11 квітня 2012 року.

Технічний паспорт на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, виготовлений 11 квітня 2012 року КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації», за адресом: АДРЕСА_1 , містить відмітку про те, що за вказаним адресом знаходяться самочинного побудовані житловий будинок літ. «А-2», площею 176,9 кв.м, підвал літ. «А», площею 92,3 кв.м, веранда літ. «а» площею 20,3 кв.м, ганок літ. «а1», споруди 1-8.

Всі наявні в справі експертні висновки в своїй основі містять посилання на те, що на час проведення дослідження право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно з висновком про самовільне будівництво від 11 квітня 2012 року не визнано.

Отже, спірний об`єкт, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , є об`єктом самочинного будівництва; посилання ОСОБА_1 у позовних вимогах та те, що спірний об`єкт є об`єктом незавершеного будівництва, безпідставні; в справі відсутні належні та допустимі докази того, що спірний об`єкт є об`єктом незавершеного будівництва (об`єктом, який законно з розробленням та затвердженням в установленому законом порядку проектної документації, отриманням дозволу на виконання будівельних робіт тощо, розпочатий будівництвом, але не завершений).

Самочинність будівництва виключає задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо об`єкта, що знаходиться по АДРЕСА_1 , як незавершеного будівництва. Суд першої інстанції з цим визначився правильно, правові підстави для скасування рішення суду в цій частині відсутні.

Нині на законодавчому рівні врегульовано питання самочинного будівництва, наразі існує так названа «будівельна амністія 2018-2019».

Так, 31 серпня 2018 року набрав чинності Наказ Мінрегіону 3 липня 2018 року №158 «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт». Вказаний Наказ встановив процедури та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозвільного документа на виконання будівельних робіт індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Тепер громадяни можуть у спрощеному порядку ввести в експлуатацію, зокрема, збудовані (без оформлення дозвільних документів) у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів, за умови, що вони збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення. На відміну від попередніх «будівельних амністій», ця носитиме безстроковий характер.

Посилання ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_2 як власник земельної ділянки, на якій знаходиться спірний об`єкт, не вчиняє дій щодо введення об`єкту в експлуатацію, з огляду на наявну судову практику та законодавче врегулювання незавершеного будівництва та самочинного будівництва, не є підставою для задоволення вимог ОСОБА_4 .

Щодо земельної ділянки кадастровий номер 020050013, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 , то ділянка набута ОСОБА_2 у приватну власність безоплатно в порядку приватизації на підставі Рішення №513-ХХІУ від 17 червня 2004 року Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області «Про безкоштовну передачу у приватну власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»; Державний акт на право власності на земельну ділянку отримано ОСОБА_2 17 жовтня 2005 року.

Отже, відповідно до положень статті 57 СК України земельна ділянка кадастровий номер 020050013 є об`єктом права особистої приватної власності ОСОБА_2 та, відповідно, не підлягає поділу як майно подружжя. Суд першої інстанції з цим визначився правильно, правові підстави для скасування рішення суду в цій частині відсутні.

Справа в провадженні суду першої інстанції з 31 липня 2013 року, в суді апеляційної інстанції знаходиться з 18 листопада 2015 року. Позивач на протязі п`яти років знаходження справи в суді апеляційної інстанції не надала доказів, які б надали правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Рішення суду про відмову в задоволенні позову ґрунтується на самочинності будівництва, даний висновок не спростовано. Нарізі сформовано сталу судову практику щодо незавершеного будівництва та самочинного будівництва, аналіз даної практики приведено вище. Позивач ОСОБА_4 та її представник з судовою практикою обізнані, що підтвердили суду апеляційної інстанції. В судове засідання на 15 жовтня 2020 року сторони не з`явились, належним чином повідомлені, до клопотань про відкладення розгляду справи доказів на підтвердження поважності причин неявки не додали. За таких обставин, зважаючи на тривале знаходження справи в суді апеляційної інстанції, що забезпечило можливість надання всіх можливих доказів в обґрунтування вимог та заперечень, суд апеляційної інстанції закінчує розгляд справи.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова