Cправа № 563/215/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2020 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Опришка П.З.

cекретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

за участю представника відповідача Гусєва О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Загрива Ірина Олександрівна про визнання недійсним договору оренди землі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Загрива Ірина Олександрівна про визнання недійсним договору оренди землі.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що являється власником земельної ділянки площею 1,3992 га, яка розташована на території Залізницької сільської ради Корецького району Рівненської області, що підтверджує інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку кадастровий номер якої :02:005:0350. Однак, коли звернулася до нотаріуса із проханням оформити договір оренди на вказану земельну ділянку, нотаріус повідомила, що належна їй земельна ділянка вже перебуває в оренді, відповідно до реєстру. Вважаючи таку інформацію неправдивою звернулася з відповідною заявою до відділу у Корецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з проханням надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку належну мені на праві власності з кадастровим номером :02:005:0350. Відповідно до даного витягу, її земельна ділянка площею 1,3992 га з кадастровим номером :02:005:0350 передана в оренду відповідачу на підставі договору оренди нібито укладеного між ним та нею та зареєстрованого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Загривою 1.О. 10.06.2016 року, строком на 10 (десять) років. Однак, враховуючи ту обставину, що жодних договорів з відповідачем не укладала, для захисту своїх прав була змушена звернутися до суду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Жодних заяв щодо поважності неявки в судове засідання суду не надали.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечив з підстав наведених в письмових поясненнях по суті позовних вимог наданих до суду і долучених до матеріалів справи. Вказав, що ТОВ «МІАТЕРРА» належним чином виконувало і виконує свої зобов`язання по договору оренди землі, в тому числі і щодо виплати орендної плати власнику земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , яка таку орендну плату отримує і понині, що підтверджують надані суду відомості.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явилася. Подала письмові пояснення по суті позовних вимог. Зазначає, що державна реєстрація права оренди на земельну ділянку проводилася у чіткій відповідності з нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Вказала, що на попередньому етапі нею було з`ясовано ключові питання щодо реєстрації права оренди земельної ділянки та чи наявні всі необхідні документи для вчинення вказаної реєстраційної дії. Представником орендаря, ТОВ «Міатерра» подано заяву №17208357 від 10.06.2016 року про державну реєстрацію іншого речового права, нею в електронному вигляді сформовано заяву про державну реєстрацію іншого речового права, а потім послідовно відповідно до вимог чинного законодавства проведено реєстраційні дії за цією заявою. На підставі вищевказаних документів та керуючись частиною третьої статті 10 Закону , пунктом 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нею як державним реєстратором було прийнято рішення за № 30015683 від 13.06.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстровано інше речове право №14932507. При цьому витяг про державну реєстрацію права власності не видавався. Крім іншого, вказала, що державний реєстратор не наділений повноваженнями встановлювати достовірність даних, зазначених в документах, а тільки зобов`язаний перевіряти відповідність відомостей, які вказані в заяві, відомостям які зазначені в поданих документах.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

10.05.2016 року ТОВ «МІАТЕРРА» уклало із ОСОБА_1 договір оренди землі, у відповідності до якого в оренду було передано земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0350 загальною площею 1,3992 га, в тому числі 1,3992 га ріллі, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Враховуючи вищевказані вимоги діючого законодавства України, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Загривою І.О. було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0350, площею 1,3992 га, номер запису про інше речове право: 14932507 від 10.06.2016 року, підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, укладений 10.05.2016 року між ТОВ «МІАТЕРРА» та ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:30015683 від 13.06.2016 року, номер інформаційної довідки - 61234339 від 13.06.2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до частини 1 статі 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Перелік істотних умов договору оренди землі визначений ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

З Договору оренди землі, укладеного між TOB «МІАТЕРРА» та ОСОБА_1 , слідує, що у договорі сторони обумовили і дійшли згоди щодо всіх істотних умов Договору оренди землі, в тому числі і строку дії договору оренди землі, розміру орендної плати, тощо. Отже, з позицій норм цивільного законодавства даний Договір вважається укладеним.

ТОВ «МІАТЕРРА» належним чином виконувало свої зобов`язання по договору оренди землі, в тому числі і щодо виплати орендної плати власнику земельної ділянки ОСОБА_1 . Виплата орендної плати Орендодавцю ОСОБА_1 здійснювалася у такі строки:

17.02.2017 року позивачу було виплачено орендну плату за 2016 рік в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, що становить 1053,59 грн., що підтверджує видатковий касовий ордер від 17 лютого 2017 року;

23.03.2018 року - за 2017 рік в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки, що становить 1053,59 грн., що підтверджує видатковий касовий ордер від 23 березня 2018 року;

Незважаючи на заперечення Позивача факту існування спірного договору оренди, укладеного з ТОВ «МІАТЕРРА», ОСОБА_1 і надалі продовжує його виконувати, зокрема, позивач, в період розгляду судової справи про визнання спірного договору оренди землі недійсним, через касу Товариства отримала орендну плату за 2018 та 2019 роки в повному обсязі, що підтверджують надані та досліджені судом розрахунки та відомості.

Твердження позивача в позовній заяві щодо її необізнаності про перебування належної їй земельної ділянки в оренді ТОВ «МІАТЕРРА» на думку суду є необгрунтованими з огляду на те, що при отриманні орендної плати у касі ТОВ «Міатерра» у позивача жодного разу не виникало питання щодо підстав отримання орендної плати, а отже, позивач знала про існування договору оренди землі, а також їй було відомо, що орендарем належної їй земельної ділянки є ТОВ «МІАТЕРРА».

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власниками забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Виходячи із наведених норм законодавства, позивач, як власник земельної ділянки, одержуючи орендну плату за користування нею орендарем, за умови належної поведінки, знала про факт існування та умови договору, на підставі якого приймала виконання зобов`язання від іншої сторони.

Статтею 3 ЦК України однією із основних засад цивільного законодавства визначено добросовісність.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

В даній справі позивач з певних причин заперечує факт підписання договору оренди земельної ділянки, який виконувала протягом тривалого часу. При цьому, отримуючи орендну плату позивач жодного разу не порушував перед ТОВ «МІАТЕРРА» питання щодо відсутності договірних відносин з приводу оренди належної їй земельної ділянки та беззастережно приймала від Товариства орендну плату.

Отже, оспорювання договору оренди земельної ділянки позивачем суперечить її попередній поведінці (отримання плати за користування земельною ділянкою потягом тривалого часу) та доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки).

Крім того, згідно висновку експерта Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 1.1-185/19 від 23.08.2019 року виявилось неможливим встановити чи виконаний підпис в графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 10.05.2016 року ОСОБА_1 чи іншою особою.

Всупереч ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які підтверджують що вона не підписувала спірний договір оренди землі, натомість ТОВ «МІАТЕРРА» надає докази, які підтверджують виконання сторонами спірного договору оренди землі, а саме: факт виплати орендної плати з боку Відповідача та особисте отримання орендної плати Позивачем.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У той же час відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведених обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 та вважає, що вони задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12, 13, 200, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міатерра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Загрива Ірина Олександрівна про визнання недійсним договору оренди землі - відмовити повністю.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Опришко П.З.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 червня 2020 року.