Справа № 209/2253/20
Провадження № 2/209/947/20
РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з нього на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2012 року стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь колишньої дружини ОСОБА_1 в розмірі ј частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини. Після винесення судового рішення починаючи з 2014 року в позивача почав погіршуватися стан здоров`я та виникли хронічні хвороби в зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні в 2015 році та по теперішній він змушений приймати ліки для підтримання свого стану здоров`я. Крім того позивач в 2018 році уклав шлюб з ОСОБА_4 та в шлюбі в нього народилася в 2019 році дитина яку він повинен також утримувати. Також позивач зазначає що рівень його доходів в порівнянні з роком винесення рішення значно погіршився тому просить зменшити розмір аліментів які стягнуті з нього з ј частини його доходів на 1/6 частину його доходів щомісячно.

Ухвалою суду від 1 вересня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання з`явилася, позовні вимоги повністю не визнала, заперечує проти їх задоволення, вказала суду, що на даний час вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів,оскільки їй самій дуже важко утримувати дитину, оскільки позивач ухиляється від сплати аліментів, вона не працює, перебуває на обліку в Центрі зайнятості інших доходів крім державної допомоги та аліментів немає.

У судовому засіданні встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 жовтня 2012 року стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь колишньої дружини ОСОБА_1 в розмірі ј частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини /а.с. 6-7/. В 2015 році позивач лікувався з діагнозом асептичний некроз голівки лівої стегнової кістки, остеохондроз попереково-крижного відділу хребта. ОСОБА_2 працездатний та працює, розмір його доходів на даний час невідомий.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В той же час, на виконання вимог закону, позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходів) щомісяця, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного за судовим рішенням, оскільки медичні документи датовані 2015 роком на думку суду не можуть свідчити про неможливість виконувати свої обов`язки по утриманню дитини в розмірі встановленому рішенням суду. Працездатність позивача або її обмеженість на даний час, останні суду не доводять, щодо необхідності коштовного лікування позивача або проведення оперативного втручання, на яке вказує позивач в позові, суду жодних доказів не надано. Наявність іншої дитини також не доводить необхідності зміни розміру аліментів оскільки суду також не надано будь яких доказів щодо неможливості пілся одруження та народження дитини виконувати позивачем своїх обов`язків. Щодо зменшення розміру доходів позивач не надав суду жодних доказів зміни його доходів на час звернення до суду із відповідним позовом та на дату розгляду справи, суд не приймає на підтвердження погіршення матеріального стану позивача на даний час, наданий ним витяг з реєстру застрахованих осіб, оскільки дана довідка формувалася з певними умовами без зазначення доходів останнього починаючи з вересня 2019 року та враховується для розрахунку саме страхового стажу.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеного судом, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає, а тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими та належними доказами не підтверджені.

Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 листопада 2020 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая