КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7514/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року місто Київ

справа №361/7451/19

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Селезньової Т.В., повний текст рішення складено 11 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07 грудня 2010 року у розмірі 24194,96 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 13713,74 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3067,70 грн.; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 5785,19 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 1128,33 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07 грудня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказувавна те, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана неюзаява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між неюта банком договірпро надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначав, що банк щодо зміни кредитного ліміту керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачукредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідачазаборгованість за кредитним договором.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 3067,70 грн., штраф у розмірі 653,39 грн. та судові витрати у розмірі 288,15 грн.

В іншій частині у позові відмовлено.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13713,74 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги у повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог посилався на те, що підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком.

Вказував на те, що 07 грудня 2020 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , яка в подальшому перевипускалася та на картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000 грн., який було збільшено до 14000,00 грн.

Зазначав, що відповідач зобов`язання належним чином не виконує, а відтак позивач має право на стягнення заборгованості, як за тілом кредиту, так і за простроченим тілом кредиту, незалежно від строку виконання зобов`язання.

Позивач зауважував, що відповідач не оспорює факт укладення договору та наявності у неї заборгованості, заперечень проти позову остання не надала.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3067,70 грн., штрафу у розмірі 653,39 грн. апелянтом не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13713,74 грн., суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Колегія суддів не погоджується в повному обсязі з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що 07 грудня 2010 року ОСОБА_1 підписала заяву б/н, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету-заяву підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 07 грудня 2010 року станом на 31 травня 2015 року та станом на 24 вересня 2019 року, копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», копію паспорту відповідача.

В подальшому позивачем було надано також довідку про видачу кредитних карт, довідку про зміну умов кредитування.

У позовній заяві позивач вказував на те, що 01 січня 2013 року відповідачу було змінене тарифний план на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», на підтвердження чого позивачем було надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (без зазначення дати їх прийняття), які не містять підпису ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статтей 526, 530, 610, ч.1 статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частииною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 грудня 2010 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ.

Вказана заява від 07 грудня 2010 року містить анкетні дані ОСОБА_1 , її контактну інформацію, бажаний кредитний ліміт - 1000 грн.

У заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис в заяві.

У матеріалах справи також міститься довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить підпис ОСОБА_1 та в якій сторонами було погоджено, зокрема, нарахування 10 % річних на залишок коштів клієнта, базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) - 3,0 %); розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості-пеня = (пеня1)+(пеня2), де: пеня1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки.

З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору ОСОБА_1 було видано платіжку картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 10/13.

Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано довідку, в якій зазначено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки:

НОМЕР_1 - дата відкриття 07 грудня 2010 року, термін дії 10/13;

НОМЕР_2 - дата відкриття 04 травня 2012 року, термін дії 09/15;

НОМЕР_3 - дата відкриття 15 вересня 2014 року, термін дії 09/18;

НОМЕР_3 - дата відкриття 24 грудня 2014 року, термін дії 09/18 (а.с.63).

Позивачем також була надана довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , з якої вбачається, що:

старт рахунку - 07 грудня 2010 року;

зміна кредитного ліміту 07 грудня 2010 року - кредитний ліміт 0,00;

зміна кредитного ліміту 07 грудня 2010 року - кредитний ліміт 1000 грн.;

зміна кредитного ліміту 23 лютого 2011 року - кредитний ліміт 1200 грн.;

зміна кредитного ліміту 19 березня 2011 року - кредитний ліміт 1400 грн.;

зміна кредитного ліміту 21 червня 2011 року - кредитний ліміт 1600 грн.;

зміна кредитного ліміту 21 липня 2011 року - кредитний ліміт 1800 грн.;

зміна кредитного ліміту 14 травня 2012 року - кредитний ліміт 4000 грн.;

зміна кредитного ліміту 15 травня 2012 року - кредитний ліміт 4000 грн.;

зміна кредитного ліміту 03 серпня 2012 року - кредитний ліміт 6000 грн.;

зміна кредитного ліміту 02 листопада 2012 року - кредитний ліміт 8000 грн.;

зміна кредитного ліміту 24 грудня 2012 року - кредитний ліміт 11000 грн.;

зміна кредитного ліміту 25 грудня 2012 року - кредитний ліміт 11000 грн.;

зміна кредитного ліміту 10 липня 2015 року - кредитний ліміт 10810 грн.;

зміна кредитного ліміту 28 грудня 2015 року - кредитний ліміт - грн.; примітка: зниження кредитного ліміту;

зміна кредитного ліміту 28 грудня 2015 року - кредитний ліміт 9760 грн.;

зміна кредитного ліміту 27 жовтня 2016 року - кредитний ліміт 12000 грн.;

зміна кредитного ліміту 19 жовтня 2017 року - кредитний ліміт 14000 грн.;

зміна кредитного ліміту 05 жовтня 2018 року - кредитний ліміт - грн.; примітка: зниження кредитного ліміту (а.с.62).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом пунктів 2.3., 2.4., 3.3 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223 спеціальний платіжний засіб є власністю емітента і може передаватись у власність або надаватися в користування клієнту відповідно до умов договору, на підставі якого надається та використовується спеціальний платіжний засіб (далі - договір).

Договір укладається в письмовій формі. Умови договору мають бути викладені державною мовою. Укладення договору іншою мовою здійснюється за домовленістю емітента та клієнта відповідно до законодавства України. Один примірник договору зберігається в емітента, а другий примірник договору емітент зобов`язаний надати клієнту під підпис. Емітент зобов`язаний під час видачі спеціального платіжного засобу надати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку.

Кредитна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії. Кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін і в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором. Банк зобов`язаний після виконання взаємних зобов`язань або в разі розірвання чи закінчення терміну дії договору на вимогу користувача видати йому довідку про повернення спеціального платіжного засобу, крім випадків передавання його користувачу у власність, кредиту та процентів за користування ним.

Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі №471/1403/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 553/1449/16-ц, 23 січня 2019 року у справі №759/6799/15-ц.

Разом з тим, матеріали справи не містять письмових договорів, укладених між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 про встановлення кредитного ліміту на платіжні картки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_3 , зокрема заяв на видачу кредиту, підписаних відповідачем.

А відтак, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що інші кредитні картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_3 видані в межах дії одного й того ж договору кредиту б/н від 07 грудня 2010 року (термін дії якого закінчився 31 жовтня 2013 року), у зв`язку з чим, у колегії суддів відсутні правові підстави ототожнювати ці кредитні картки з кредитним договором №б/н від 07 грудня 2010 року.

Тобто позивачем не доведено обставинперевипускукредитної платіжної картки № НОМЕР_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що у зв`язку із невиконанням умов договору у відповідача станом на 24 вересня 2019 року виникла заборгованість, зокрема за тілом кредиту у розмірі 13713,74 грн.

На підтвердження розміру заборгованості АТ КБ «ПРИВАТБАВНК» надав два розрахунки заборгованості за договором №б/н від 07 грудня 2010 року станом на 31 травня 2015 року та станом на 24 вересня 2019 року

За умовами договору №б/н від 07 грудня 2010 року відповідач зобов`язалася повернути банку отриманий кредит не пізніше останнього дня місяця дії картки № НОМЕР_1 - 31 жовтня 2013 року.

З розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2015 року вбачається, що станом на 31 жовтня 2013 року заборгованість відповідача по тілу кредиту становила 5202,87 грн. (4982,42 грн. - сальдо поточної заборгованості за кредитом + 220,45 грн. - сальдо простроченої заборгованості за кредитом).

Оскільки відповідач фактично отримала кредит, користувалася ним та періодично погашала заборгованість, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту по договору б/н від 07 грудня 2010 року, яка була наявна станом на 31 жовтня 2013 року у розмірі 5202,87 грн.

На наведене вище суд першої інстанції уваги не звернув.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту та стягнення судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5202,87 грн. та судових витрат за подачу позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1771,16 коп.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту та в частині вирішення судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1д, ідентифікаційний код 14360570 заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5202 грн. 87 коп. та судові витрати у розмірі 1771 грн. 16 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: