Справа № 486/927/19
Провадження № 2/486/30/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі - Коршак О.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Явтушенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.01.2018 р.. На даний час двоє малолітніх дітей: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею і питання про їх місце проживання не ставилося. Однак, віднедавна відповідач почав погрожувати їй тим, що відбере у неї дітей і вона їх більше не побачить. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, періодично він пересилав невеликі суми коштів, але після чергової сварки. За те, що вона вимагає від нього матеріальну допомогу на забезпечення малолітніх дочок, він погрожує їй відібранням дітей. На цьому підґрунті між нею та відповідачем виникають сварки та непорозуміння, які негативно впливають на нервову систему доньок. Відповідач дуже рідко бачиться з доньками, так як приїздить до України 1-2 рази на рік. Вона жодним чином не перешкоджає останньому у спілкуванні з дітьми. Коли відповідач перебуває в Україні, він зловживає спиртними напоями, поводить себе неадекватно у зв`язку з чим їй доводилося викликати поліцію. Оскільки відповідач є громадянином іншої країни, то для захисту своїх дітей та впевненості у їх поверненні додому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Доньки часто хворіють і їм потрібна турбота матері. Житлом вона та діти забезпечені, житлові умови відповідають нормам. Доньки відвідують дитячий садок та школу, гуртки, отримують необхідний для їх віку розвиток. Просить суд визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з їх матір`ю ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача судові витрати згідно з доданою квитанцією.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Представник органу опіки та піклування проти вимог позивача не заперечувала та підтримала висновок органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вислухавши позивача, її представника, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню на підставі наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнськогго міського суду Миколаївської області від 16.01.2018 р., дане рішення набрало законної сили 15.02.2018 р. (а. с. № 6).

Сторони мають малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. № 4, 5).

Як зазначила позивач після розірвання шлюбу малолітні діти залишились проживати з нею та перебувають на її утриманні, відвідують відповідно дошкільний навчальний заклад та школу, гуртки. Відповідач дуже рідко бачиться з доньками, так як приїздить до України 1-2 рази на рік, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Віднедавна ОСОБА_3 почав погрожувати їй тим, що відбере у неї дітей і вона їх більше не побачить. Зважаючи на те, що відповідач є громадянином іншої країни, вона хвилюється, що його погрози можуть перейти в дій.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) позивач разом з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно копії свідоцтв про право власності ОСОБА_1 має у власності ј частку квартири АДРЕСА_1 (а. с. № 9, 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини.

Представником органу опіки та піклування було надано до суду висновок органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з якого слідує, що відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради, ОСОБА_1 разом з дітьми проживають в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ; квартира облаштована необхідними меблями та предметами тривалого вжитку; в кімнатах чисто та затишно, відповідно до санітарно-гігієнічних норм; для дітей облаштовано окрему кімнату, в якій є дитячі ліжка, письмовий стіл, іграшки, одяг за сезоном; в квартирі створені всі необхідні умови для розвитку та проживання дітей. ОСОБА_1 здатна забезпечити належне виховання, утримання, фізичний та духовний розвиток дітей.

Відповідно до вказаного висновку орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з їх матір`ю ОСОБА_1 ..

Згідно принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх доньок, вік дітей, суд прийшов до висновку, що проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю буде відповідати інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному, так і фізичному, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768, 40 гривень, сплаченого останньою при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1).

Керуючись ст. ст. 141, 161 СК України, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнськоїміської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з їх матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Шіраз Ісламської Республіки Іран, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін

Повне рішення складено 25 лютого 2020 року.