Справа № 681/763/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Дідек М.Б.,

за участю секретаря судових засідань Богданевич О.О.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Полонне цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 55991 грн. 52 коп. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

В обґрунтування вимог зазначав, що відповідачка 17 лютого 2011 року підписала з Банком Заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 21000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами банку» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 08.04.2019 року заборгованість за кредитом склала 55991,52 грн., з яких 11493,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17784,50 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 22421,05 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1150,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2642,45 грн. - штраф (процентна складова).

14 травня 2019 року позовну заяву ухвалою суду залишено без руху.

27 травня 2019 року недоліки позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 28.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

25 липня 2019 року ухвалою суду призначено судовий розгляд у справі, оскільки однією з вимог позову, Банк просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, однак з наданих до позовної заяви матеріалів, суд позбавлений можливості прийняти обґрунтоване та законне рішення, оскільки відсутні будь-які докази на підставі чого здійснювалось нарахування вказаної заборгованості, за таких обставин розгляд даної справи проводити з викликом сторін.

16 вересня 2019 року відповідачка надала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнавала, вказавши про повернення нею кредитних коштів.

23 жовтня 2019 року від Банку поступила відповідь на відзив в якому просить задоволити позовну заяву.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, підтримала поданий нею відзив та вказувала, що коли користувалась кредитними коштами, то того ж місяця погашала заборгованість. Коли звернулася в банк з проханням видати довідку про погашення нею кредиту, їй відмовили, з посиланням на те, що справа уже в архіві у зв`язку з погашенням кредиту, тому дана довідка їй не потрібна. Пізніше їй телефонували з банку, щоб отримати нову кредитну картку, але вона відмовилася. Крім того зазначила, що згідно виписки розрахунку поданої позивачем до позовної заяви слідує, що за період користування кредитною карткою вона витратила з кредитної картки 76321 грн. 04 коп. і в цей же період внесла на погашення кредиту 86178 грн. 99 коп., таким чином на погашення заборгованості за кредитом вона внесла на 9857 грн. 95 коп. більше, ніж було необхідно.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 , 17 лютого 2011 року підписала з Банком Заяву б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 21000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з розрахунком заборгованості внаслідок невиконання відповідачем належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 08.04.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 55991,52 грн., з яких 11493,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17784,50 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 22421,05 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1150,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2642,45 грн. - штраф (процентна складова).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконувала, оскільки не повернула отриманої в Банку суми.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (далі Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Із анкети-заяви, підписаної Банком та ОСОБА_1 вбачається, що в ній відсутні правила надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт, а саме строк дії договору, процентна ставка, сума комісії, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми тощо.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив стягнути прострочене тіло кредиту та складові його повної вартості, зокрема пеню, комісію і штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17 лютого 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» пені та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування.

В справі міститься розрахунок заборгованості за договором від 17.02.2011 року станом на 31.10.2015 року , однак із нього не вбачається скільки коштів було отримано ОСОБА_2 (а.с.5)

Із наданої позивачем виписки по рахунку за спірний період користування кредитними коштами ОСОБА_1 (а.с. 144-155), вбачається розмір фактично отриманого відповідачем кредиту, починаючи за період з 11.12.2012 року до 08.04.2019 року ОСОБА_1 витратила кредитних коштів у розмірі 76321 грн. 04 коп. і цей же період вона внесла на погашення кредиту 86178 грн.99 коп.

Таким чином, розмір фактично отриманих коштів, перевищує розмір повернутих коштів на погашення кредиту. За таких обставин, фактично отримані у позивача кошти були в повній мірі повернуті відповідачем.

Отже, суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з відповідача пені і штрафів є безпідставними, оскільки відсутній такий обов`язок в анкеті-заяві від 18 жовтня 2011 року, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Не підлягають задоволенню також вимоги Банку про стягнення простроченого тіла кредиту, оскільки з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, наданих позивачем, вбачається, що з урахуванням сплачених відповідачем коштів, сума погашень за наданим кредитом перевищує суму витрат кредитних коштів.

Керуючись наведеним, ст.ст.81, 141, 263-265, 319, 354, 355 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач : Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що знаходиться в м. Київ, вул. Грушевського, 1д, поштовий індекс 01001,

Відповідач: ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24.02.2020 року.

Суддя Дідек М.Б.