Справа № 459/2486/19
Провадження № 2/459/311/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Данилів О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Мирошнікова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани,

В С Т А Н О В И В :

10.09.2019 року позивач звернувся у суд із зазначеним позовом, у якому просить скасувати накладене на нього дисциплінарне стягнення у виді догани. На обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 1997 року по 2019 рік працював на посаді інкасатора валютних цінностей у Львівській філії ПАТ «Державний ощадний банк України». 12.12.2017 року, виконуючи службові обов`язки по супроводу валютних цінностей, він отримай від свою колеги - ОСОБА_3 , з яким разом працювали на маршруті, інформацію про те, що їх безпосередній керівник ОСОБА_4 наказав відхилитись від заданого напряму та транспортувати грошові кошти до об`єктів (банкоматів), які знаходяться за іншою адресою. Об`єкти не знаходились на маршруті, який видано керівником, їм не надано право на проведення таких операцій (спеціалістами, які пройшли відповідну сертифікацію), наказ керівника був усний, тому він відмовився від його виконання. У зв`язку з чим ОСОБА_3 схопив табельну вогнепальну зброю та погрожував йому. Після короткої словесної перепалки конфлікт було вичерпано. У зв`язку з цією подією він написав керівнику доповідну записку. Наказом № 2046-к від 27.12.2017 року «Про заходи дисциплінарного стягнення» за результатами службового розслідування від 22.12.2017 року йому оголосили догану у зв`язку з порушення вимог посадової інструкції, відмову від виконання обов`язків та поставлених завдань безпосереднього керівника та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани. Всупереч вимогами ст. 149 КЗпП України жодних пояснень з приводу описаних подій у нього відібрано не було. При накладенні дисциплінарного стягнення до закінчення службового розслідування відповідачем не було взято до уваги об`єктивних причин, а саме підстав його відмови від виконання усного наказу, не досліджено обставин тиску на нього та погрози йому зброєю.

18.10.2019 року представник відповідача подав відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити, застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Зазначив, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Ощадбанк» на посаді інкасатора відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», що підтверджується наказом від 02.06.2014 р. № 904-к. Функціональні обов`язки, від виконання яких відмовився позивач, передбачені його посадовою інструкцією та п. 20.3. Положення про порядок інкасації коштів та перевезення валютних цінностей в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 28 липня 2017 року № 601.12.12.2017 р. бригада інкасації у складі старшого бригади ОСОБА_1 , інкасатора-збирача ОСОБА_3 та інкасатора-водія ОСОБА_5 о 08:45 год. отримала зброю та стала на маршрут, що підтверджується нарядом на роботу на 12.12.2017 р. В подальшому, о 12:20 год. цього ж дня завідувач сектору інкасації ОСОБА_4 дав завдання зазначеній бригаді інкасації провести інкасацію банкомата, який розташований в АДРЕСА_1 . Однак старший бригади ОСОБА_1 ., на відміну від інших членів бригади, відмовився його виконувати, у зв`язку з чим 12.12.2017 р. завідувач сектора Івах ОСОБА_6 подав доповідну записку керівнику відділу.13.12.2017 р. ОСОБА_1 з приводу невиконання поставленого завдання завідувача сектора ОСОБА_4 надав письмове пояснення, з якого вбачається, що завдання по завантаженню банкомата він як старший маршруту не виконав, оскільки йому ніхто не давав вказівки щодо завантаження банкомата. Що спростовує твердження позивача, що всупереч ч. 1 ст. 149 КЗпП України у нього не відібрано письмового пояснення. За даним фактом 15.12.2017 р. керуючий ТВБВ №10013/0138 ОСОБА_7 звернувся із службовою запискою до керівника філії Банку з проханням провести службове розслідування. Наказом по філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 15.12.2017 р. №961 призначено проведення службового розслідування, за наслідками якого комісія прийшла до висновку про наявність в діях інкасатора ОСОБА_1 порушень посадових обов`язків, які проявились у відмові від виконання його обов`язків та рекомендувала притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Роботодавцем дотримано передбаченого ст. 148 КЗпП України строку для застосування дисциплінарного стягнення та при обранні виду стягнення, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, в т.ч. наявність скарг клієнтів Банку на ім`я керуючого відділенням ОСОБА_7 , а також обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника, як цього вимагає ч. 3 ст. 149 КЗпП України. Постановою Львівського апеляційного суду від 15.04.2019 р. у справі №459/258/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» про оскарження наказу від 27.12.2017р. №2046-к - відмовлено. Строк дії накладеного на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення на підставі ст. 151 КЗпП України закінчився 27.12.2018 р. ОСОБА_1 15.04.2019 р. звільнено відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Доводи ОСОБА_1 про те, що не надано письмової вказівки провести інкасацію спірного банкомата спростовуються тим, що жодним нормативним документом у сфері регулювання відносин інкасації в АТ «Ощадбанк» не обумовлено спеціальної письмової форми доведення завдання провести інкасацію. Отже, працівнику достатньо бути обізнаним про доручене керівництвом завдання. ОСОБА_1 було відомо про завдання провести інкасацію банкомата, що підтверджується його письмовими поясненнями від 13.12.2017 р., отже ОСОБА_1 про доручене керівництвом завдання був належно обізнаний. В судовому порядку встановлено та підтверджено письмовими доказами, що ОСОБА_1 не пізніше ніж 23.02.2018 р. знав, що належним відповідачем у спорі має бути AT «Ощадбанк». Тому у позивача немає законних підстав обґрунтувати поважність причин пропуску 3-місячного строку для пред`явлення позову до AT «Ощадбанк» про оскарження наказу про догану від 27.12.2017 р. №2046-к.

23.10.2019 року позивач подав відповідь на відзив, де зазначив, що надавав пояснення з приводу конфлікту, пов`язаного із застосуванням до нього вогнепальної зброї одним із членів бригади інкасації. З оскаржуваним наказом його не було ознайомлено, змінювати маршрут та обслуговувати банкомат він не мав права. Питання притягнення його до дисциплінарної відповідальності було вирішено одноособово, суб`єктивно та упереджено без з`ясування усіх обставин справи, що призвело до незаконного накладення на нього дисциплінарного стягнення. У книзі скарг, яка була на підприємстві, немає жодного запису з приводу неналежного функціонування банкомату. Жодного наказу: ні усного, ні письмового безпосередньо від керівника сектору інкасації ОСОБА_4 він не отримував. Вперше він звернувся за захистом своїх прав у тримісячний строк, а надалі продовжував захищати свої права у судах.

20.11.2019 року представник відповідача подав заперечення на відповідь позивача, у якому зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 від 10.09.2019 р. дослівно зазначено: «12.12.2017 року виконуючи свої службові обов`язки по супроводу валютних цінностей, я отримав від свого колеги по роботі - ОСОБА_3 , з яким ми разом працювали на маршруті, інформацію про те, що наш безпосередній керівник - ОСОБА_4 наказав нам відхилитись від заданого напряму та транспортувати грошові кошти до об`єктів (банкоматів), які знаходились за іншою адресою». Інкасатори у бригаді здали залік та одержали відповідні навики по експлуатації банкоматів, отже жодних об`єктивних перешкод по виконанню завдання провести інкасацію спірного банкомата у ОСОБА_1 не було. У пояснювальній записці від 13.12.2017 р. ОСОБА_1 виклав ставлення щодо причин відмови виконувати завдання завідувача сектора провести інкасацію банкомата. Усна форма скарг клієнтів на противагу письмової не применшує обсягу шкоди, яка заподіяна репутації Державного банку в очах його клієнтів, коли у банкоматі відсутні кошти за їх запитом на видачу готівки. У філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», працівником якої був позивач, не утворювалося ради трудового колективу, а також не обиралося виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Позивач не зазначив, членом якої первинної профспілкової організації він себе вважає та не надав доказів сплати відповідних членських внесків.Відповідно до ст.152 КЗпП України передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу замість накладання дисциплінарного стягнення є правом власника або уповноваженого ним орган, а не обов`язком. Чинне трудове законодавство не містить ні поняття, ні процедури «продовження оскарження дисциплінарного стягнення». Про це йдеться у постанові Верховного Суду від 19.08.2019 р. у справі №459/258/18, де зазначено що позивач не був позбавлений можливості пред`явити позов до належного відповідача на загальних підставах.

Ухвалою від 12.09.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 20.09.2019 року заяву судді Новосада М.Д. про самовідвід задоволено.

02.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що усна вказівка не є підставою для зміни маршруту, його маршрут того дня не передбачав завантаження іншого банкомату, на який пропонував їхати ОСОБА_8 . У нього не було відповідної кваліфікації. У зв`язку з цією ситуацією виник конфлікт, він написав доповідну записку. Пояснень у нього відібрано не було. Він перебував у трудових відносинах з Львівським управлінням, тому позов було подано саме до цього відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві та поясненнях на заперечення.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Установлено, що 02.06.2014 року позивача переведено на посаду інкасатора відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» згідно з наказом №904 від 02.06.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та копією витягу з наказу від 02.06.2014 року № 904-к.

Наказом від 27.12.2017 року №2046-к «Про заходи дисциплінарного стягнення» за результатами службового розслідування щодо встановлення фактів неналежного виконання посадових обов`язків та доручених завдань керівника (висновок від 22.12.2017 року), за порушення вимог посадової інструкції, відмову від виконання обов`язків та поставлених завдань безпосереднього керівника по завантаженню банкомата, що призвело до скарг з боку клієнтів, інкасатору сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № (м. Червоноград) відділу інкасації та перевезення валютних цінностей філії Львівського облуправління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 оголошено догану.

З цим наказом ОСОБА_1 ознайомлений 28.12.2017 року, що підтверджується його підписом на зворотному боці наказу, а тому його доводи про протилежне, викладені у відповіді на відзив, є безпідставними.

Згідно з копією протоколу про прийняття заліку по вивченню інструкції з інкасації банкоматів та терміналів від 08.12.2017 року підпис ОСОБА_1 відсутній, про що складено акт.

12.12.2017 року бригада інкасації у складі старшого бригади ОСОБА_1 , інкасатора-збирача ОСОБА_3 та інкасатора-водія ОСОБА_5 отримала наряд на роботу та зброю о 08.45 год.

12.12.2017 року завідувач сектором інкасації ОСОБА_9 на ім`я начальника відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_10 подав доповідну записку про вжиття заходів впливу, оскільки 12.12.2017 року, о 12.20 год., ст. бригади ОСОБА_1 , інкасатору ОСОБА_3 та інкасатору водію ОСОБА_5 ним було видано завдання на інкасацію банкомата на АДРЕСА_1 . Позивач, на відмінну від інших членів бригади, відмовився виконувати дане завдання.

12.12.2018 року інкасатори ОСОБА_3 та ОСОБА_5 склали на ім`я начальника філії банку ОСОБА_11 письмові пояснення, в яких зазначили, що позивач відмовився виконувати завдання завідувача сектора.

Відповідно до копії пояснювальної записки від 13.12.2017 року позивач звернувся до банківської служби безпеки за рекомендацією провідного економіста відділу безпеки по факту погрози йому службовою зброєю.

15.12.2017 року керуючий ТВБ №10013/0138 ОСОБА_7 звернувся із службовою запискою до керівника філії Банку щодо проведення службового розслідування.

Згідно із копією наказу № 961 від 15.12.2017 року було створено комісію та призначено службове розслідування.

Згідно висновку службового розслідування від 22.12.2017 року в діях позивача наявні порушення посадових обов`язків, які проявилися у відмові від виконання його обов`язків, що призвело до скарг клієнтів банку та рекомендовано притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. У висновку зазначено, що 13.12.2017 року ОСОБА_1 з приводу невиконання поставленого завдання надав пояснення довільної форми, що завдання по завантаженню банкомата він, як старший маршруту, не виконав, оскільки йому ніхто не давав вказівки щодо завантаження банкомата.

Наказом філії Львівське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк» від 15.04.2019 року № 397 к позивача звільнено із займаної посади 15.04.2019 року у зв`язку зі скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15.04.2019 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05.05.2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Філії Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі начальника Романів І.М. з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. У постанові зазначено, що відповідач (за позовом) не має статусу юридичної особи, а отже, - і процесуальної дієздатності бути стороною у даному спорі, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» звертав увагу суду першої інстанції у поданому ним відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 28-31), однак, ні позивачем, ні судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не було дано будь-якої оцінки згаданим доводам представника ПАТ «Державний ощадний банк України».

Постановою Верховного суду від 19.08.2019 року постанову Львівського апеляційного суду від 15.04.2019 року залишено без змін.

Посадові обов`язки позивача закріплені в посадовій інструкції, з якою останній ознайомлений 27.09.2017 року, згідно з п.п.1.3, 2.3.9 якої керівництво роботою інкасатора здійснює безпосередньо завідувач сектору інкасації та перевезення цінностей; при виконанні обов`язків старшого бригади інкасаторів на інкасатора відділу інкасації коштів та перевезення грошових цінностей покладається обов`язок забезпечувати виконання визначених керівником підрозділу інкасації завдань з інкасації коштів та перевезення цінностей.

У п. 20.3. Положення про порядок інкасації коштів та перевезення валютних цінностей в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 28 липня 2017 року № 601, визначено функціональні обов`язки працівника, призначеного на маршрут старшим бригади інкасації.

Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Заборона вимагати виконання роботи, не обумовленої трудовим договором . Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (ст.ст. 30, 31 КЗпП України).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

За змістом ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1 - 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувалася тяжкість вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника, тощо.

Визначення поняття «порушення трудової дисципліни» міститься у п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затв. постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20 липня 1984 року N 213, відповідно до якого порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Враховуючи обов`язок роботодавця довести, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю та відсутність у матеріалах справи доказів надання завідувачем сектору інкасації коштів та перевезення валютних цінностей ОСОБА_4 завдання позивачеві на інкасацію банкомата за адресою: АДРЕСА_1 , а отже, невиконання позивачем покладених на нього трудових обов`язків, суд вважає безпідставним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог посадової інструкції, відмову від виконання обов`язків та поставлених завдань безпосереднього керівника по завантаженню банкомата. Також оспорюваний наказ не містить даних про те, за порушення яких саме вимог посадової інструкції до позивача застосовано дисциплінарне стягнення.

Крім того, відповідачем не дотримано процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки ним не було зажадано від позивача письмові пояснення та не подано доказів відмови останнього він надання таких перед застосуванням дисциплінарного стягнення.

Твердження представника відповідача про те, що 13.12.2017 року ОСОБА_1 надав пояснення довільної форми з приводу невиконання ним завдання по завантаженню банкомата на увагу не заслуговує, оскільки ці пояснення були надані з приводу застосування до позивача вогнепальної зброї.

Вирішуючи питання про захист порушеного права позивача, судом ураховано таке.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 223 КЗпП (322-08) строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов`язки сторін.

Враховуючи наведене, незалежно від дій суду першої інстанції при розгляді справи № 459/258/18, суд вважає, що позивач, будучи обізнаним щонайпізніше 23.02.2018 року про те, що філія Львівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» може бути неналежним відповідачем, оскільки не має статусу юридичної особи, а отже, не може бути стороною у справі, у межах тримісячного строку не з`ясував цього питання, не реалізував своїх виключних процесуальних прав, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України: не подав суду клопотання про заміну відповідача на неналежного чи залучення до участі у справі як співвідповідача АТ «Державний ощадний банк України»та не звернувся з окремим позовом до останнього з приводу оспорюваного наказу, а тому, звернувшись до суду 10.09.2019 року, тобто більше, ніж через 20 місяців, пропустив ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячний строк без поважних причин.

Крім того, позивач не звернувся до суду з позовом до належного відповідача негайно після ухвалення Львівським апеляційним судом постанови від 15.04.2019 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача.

Тому, у сукупності беручи до уваги пропуск строку звернення до суду без поважних причин, те, що позивач протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення не був підданий новому дисциплінарному стягненню, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 151 КЗпП України вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення, на даний час працевлаштований в іншого роботодавця суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (, вул. Госпітальна, 12Г, м.Київ)

Повне рішення складено 24.02.2020 року.

Суддя: В. В. Грабовський