01.12.2020 Справа № 756/3141/20
Справа № 756/3141/20
Провадження 2/756/3649/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З АОЧНЕ

1 грудня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позову зазначає про те, що є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua. 30.01.2017 року відповідачка, у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформила заявку для отримання позики, на підставі якої між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачкою укладено договір позики № 130122, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1 224 грн. 50 коп. строком до 01.03.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом.

Оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала, ТОВ «ВЕЛЛФІН» просить стягнути на його користь з відповідачки 51 538 грн. 10 коп. заборгованості за договором позики.

У судове засідання представник ТОВ «ВЕЛЛФІН» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 30.01.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 130122 в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕЛЛФІН» надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 224 грн. 50 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів (а.с. 19-23).

Відповідно до повідомлення ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30.01.2020 року щодо переказу грошових коштів на картковий рахунок у вигляді онлайн-кредитів відповідно до договору № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року, ТОВ «ВЕЛЛФІН» на банківський рахунок ОСОБА_1 перерахована сума позики в розмірі 1 500 грн. (а.с. 25).

Як вбачається з наданої ТОВ «ВЕЛЛФІН» довідки щодо заборгованості, станом на 28.02.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики у розмірі 51 538 грн. 10 коп., яка складається з 1 224 грн. 50 коп - заборгованість за основним боргом, 25 219 грн. 80 коп. - заборгованість за відсотками, 25 093 грн. 80 коп. - за простроченими відсотками (а.с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 130122 від 30.01.2017 року сукупна вартість позики складає 2 365 грн., 50 коп., з яких 1 500 грн. сума позики, 856 грн. 50 коп. проценти за користування позикою (а.с. 23 зворотна сторона).

Таким чином вимога позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою позики у розмірі 1 224 грн. 50 коп. є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 141, 144, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (, зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48) 1 224 грн. 50 коп. заборгованості за договором позики № 130122 від 30.01.2017 року, 42 грн. 04 коп. судового збору, а всього 1 266 (одну тисячу двісті шістдесят шість) грн. 54 коп.

В решті вимог позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачкою в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя