пр. № 2/759/2396/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І,В. перевіривши матеріали цивільної справи за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 р. Позивач звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача про сягнення грошових коштів.

Як вбачається з вказаної позовної заяви позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Як вказує позивач відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, прийшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київської області від 13.01.2020 р. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований в АДРЕСА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та знятий для реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , однак, відповідно до довідки ГІОЦ останнього за даною адресою зареєстровано не було.

Крім того, як вбачається з попереднього договору купівлі-продажу від 02.10.2019 р. адресою ОСОБА_2 зазначено адресу АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України зазначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття ( роботи).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

За статтею 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Як вбачається з заявлених позивачем позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 245553 грн. 02 коп. що не дає можливості позивачу звертатись з позовом до Святошинського районного суду м.Києва, оскільки з поданих суду позивачем до позовної заяви матеріалів та доказів не вбачається підстав, які б надавали позиачу моживість звертатись з позовом саме до Святошинського районного суду м.Києва.

Таким чином, суддя вважає, що в даному випадку існують підстави для визначення підсудності відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України.

За приписами пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень частини першої, другої статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з частиною третьою статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-14, 30-32, 150-153, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів направити для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду м.Києва. ( 04212 м.Київ вул.Тимошенко бувд. 2-Є).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухавала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.П`ятничук