У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

31 січня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді Ларіонової Н.М., розглянувши без виклику учасників справи заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шкварка Андрія Володимировича про забезпечення позову та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 ,до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дудка Оксана Сергіївна про визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що у Подільському районі м.Києва, укладений 22 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , який був посвідчений ПН БМНО Дудкою О.С. за реєстром № 2624.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 29.12.2016 р. (суддя Богінкевич С.М.).

На підставі протоколу повторного авто розподілу справ між суддями від 28.11.2017 р. дана справа розподілена на суддю Ларіонову Н.М.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника (спадкоємців) позивача ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю останнього.

Ухвалою суду від 18.07.2019 р. провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 29.01.2020 р. замінено позивача - ОСОБА_2 на правонаступника - ОСОБА_3 .

Представником відповідача - адвокатом Шкварком А.В. через канцелярію подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядженням вказаною частиною будинку.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що відповідачу стало відомо про те, що спірна 1/4 частка житлового будинку на даний час здається в платне користування.

Відповідно до ст.153 ч.1 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову за заявою учасника справи допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Згідно ст.42 ч.1 ЦПК України учасниками справ позовного провадження є сторони, якими відповідно до ст.48 ч.1 ЦПК України є позивач та відповідач, та треті особи.

Статтею 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову, відповідно пунктів 1 та 2 частини 1 такими видами є відповідно арешт майна, що належать відповідачеві, та заборона вчиняти певні дії.

Системний аналіз даних правових норм свідчить про те, що законодавець визначив можливість звернення і відповідача із заявою про забезпечення позову, в якій відповідач може просити накласти арешт на своє майно.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яким керуються суди, розглядаючи заяви про забезпечення позову, зазначає, що, розглядаючи таку заяву, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ст.150 ч.3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Так, позов містить вимоги про визнання договору недійсним.

При цьому, представником відповідача як підстава забезпечення позову зазначено, що відповідачу стало відомо про те, що спірна 1/4 частка житлового будинку на даний час здається в платне користування, тоді як належних та допустимих доказів такого розпорядження спірною частиною будинку, стороною відповідача не представлено.

Так, суд зазначає, що представником відповідача не надані будь-які докази на підтвердження права користування спірною частиною будинку або докази, які підтверджують обставини здачі у користування майна позивачем, а відтак, мотиви щодо платного користування ј частиною спірного будинку мають характер припущень, в той час, як судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи, що стороною відповідача не наведено жодних підстав для забезпечення позову та обґрунтування необхідності його застосування, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав відповідача, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150-153, 157, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.15.5розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шкварка А.В про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 ,до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дудка Оксана Сергіївна про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. М. Ларіонова