Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/1589/20

Провадження № 2/348/901/20

16 листопада 2020 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у м. Надвірна Івано-Франківської областіцивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

04.09.2020 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 14628,17 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те,що відповідач звернулася до позивача з заявою № б/н від 11.08.2014, на підставі якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, а потім розмір кредитного ліміту було збільшено, оскільки відповідач при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою позивача. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання неналежно виконував, і через це у нього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

04.09.2020 одночасно з позовною заявою позивач подав клопотання про проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, подав клопотання про огляд веб-сайту позивача та клопотання про розгляд справи за його відсутності.

01.10.2020 суд прийняв до розгляду позовну заяву і відкрив провадження у справі, постановивши проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Копію даної ухвали, позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримала 22.10.2020. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

03.11.2020 суд постановив відкласти судове засідання у даній справі на 16.11.2020.

16.11.2020 відповідач повторно в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Враховуючи наведене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд встановив:

Відповідно до заяви відповідача від 11.08.2014, яка підписана сторонами, відповідач ОСОБА_1 ствердила своїм підписом, що: згідна з тим, що ця заява разом із пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, між нею та банком є договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згідна отримати шляхом роздруківки з їх змінами на сайті Приватбанка www.pb.ua. Умови кредитування їй роз"яснені і зрозумілі, пам"ятка про умови кредитування нею отримані.

З розрахунку заборгованості встановлено, що банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит, а відповідач кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно з випискою за договором від 11.08.2014 № б/н станом на 17.08.2020 у відповідача виникла заборгованість за період починаючи з 05.09.2014 до 01.03.2020.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 11.08.2014 № б/н станом на 13.08.2020 заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 6249,94 гривень; 2245,68 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 6132,55 гривень - нарахована пеня. Загальний розмір заборгованості - 14628,17 гривень.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача: 11.08.2014 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 гривень; з 28.10.2014 - 10,00 гривень; з 11.11.2014 - 0,00 гривень; з 25.02.2016 - 2000,00 гривень; з 23.06.2014 - 2500,00 гривень; з 28.10.2016 - 4000,00 гривень; з 16.02.2019 - 0,00 гривень.

З моменту укладення договору неодноразово здійснювався перевипуск карти відповідача, строк дії кредитної карти до лютого 2018 року, що стверджується довідкою про видачу кредитних карток відповідачу.

Оцінка суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він фактично був ознайомлений, що ствердив своїм підписом.

Судом встановлено, що заборгованість, яка є предметом даного спору виникла у відповідача починаючи з 05.09.2014. 11.08.2014 позивач встановив відповідачу кредитний ліміт 500,00 гривень. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача з 25.02.2016 - кредитний ліміт збільшили до 2000,00 гривень, 23.06.2016 - кредитний ліміт збільшили до 2500,00 гривень, 28.10.2016 - кредитний ліміт збільшили до 4000,00 гривень. На виконання умов договору, визначених у заяві від 11.08.2014, позивач повідомив про збільшення кредитного ліміту відповідача, оскільки відповідач здійснив зняття готівки з кредитної карти та витрачав на покупки, крім того у подальшому теж розплачувався кредитною картою у межах встановленого кредитного ліміту, що стверджується випискою за договором від 11.08.2014 №б/н. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача з 28.10.2016 кредитний ліміт не збільшували, а з 16.02.2019 - взагалі скасували.

Відповідно до ст.1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором. Однак, згідно з позовною заявою позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6249,94 гривень, що не відповідає розміру кредитного ліміту, який було надано відповідачу згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти. Доказів, які б підтверджували збільшення кредитного ліміту до такої суми позивач не надав.

Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4000 гривень, яка відповідає розміру кредитного ліміту, який був збільшений позивачем 28.10.2016 та яка була фактично надана відповідачу згідно з випискою за договором від 11.08.2014 № б/н.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками.

Позивач просить стягнути з відповідача відсотки нараховані на підставі ст.625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір процентів за користування кредитом визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Тобто, приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Анкеті-заяві, яка була подана відповідачем 11.08.2014 відсутні умови договору про відсоткову ставку за користування кредитним лімітом.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 3 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19, до спірних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів та пені за несвоєчасне погашення кредиту, зазначені банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст.625 ЦК України, оскільки суду не надано доказів того, що при укладенні договору сторони обумовили розмір процентів за користування кредитом. А отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 2245,68 гривень на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Щодо стягнення заборгованості за пенею.

У заяві позичальника від 11.08.2014, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню за несвоєчасну сплату кредиту, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, однак не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.08.2014 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи це суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 6132,55 гривень не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 гривень, що стверджується платіжним дорученням від 17.08.2020 №PROM7BRWVT.

Ціна позову - 14628,17 гривень. Позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню 6245,68 гривень на користь позивача. Відтак на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - 897,48 гривень (6245,68 : 14628,17 х 2102 = 897,48).

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 6245 (шість тисяч двісті сорок п`ять) гривень 68 копійок заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні позовної вимоги в частині стягнення ще 8382,49 гривень заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 897,48 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складено повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", місцезнаходження: м. Київ вул. Грушевського 1 Д, ідентифікаційний код 14360570.

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний тексту рішення складено 16.11.2020.

Суддя Матолич В.В.