Єдиний унікальний номер 236/3937/19
Номер провадження 22-ц/804/533/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Будулуци М.С.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 5 грудня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Саржевської І.В. в місті Лимані Донецької області (повне судове рішення складено 9 грудня 2019 року), у справі номер 236/3937/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацій втрати частини грошових доходів,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацій втрати частини грошових доходів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем. Починаючи з березня і по липень 2017 року йому не виплачувалась нарахована заробітна плата. 17 липня 2017 року він звільнений з роботи в зв`язку з скорочення штату за ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

В день звільнення з ним не проведено повного розрахунку, тому позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 20365,10 грн та компенсацію за втрату частини заробітної плати в зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 5 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацій втрати частини грошових доходів - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 17021,93 грн, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплат - 3438,42 грн.

Зобов`язано Акціонерне товариства «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 доходу утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач АТ «Українська залізниця», подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 5 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

З 16 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», де на момент звільнення працював позивач, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено.

Наслідком вищевикладеного, у зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділі «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» нарахування заробітної плати здійснити неможливо.

Зазначив, що за першу половину березня 2017 року позивачу нараховано аванс в розмірі 1539,17 грн, який було виплачено, інша заборгованість з березня по липень 2017 року відсутня, оскільки нарахування заробітної плати не здійснювалось через відсутність первинних документів.

Вважає, що сума вихідної допомоги завищена на 1612,33 грн, а сума компенсації завищена на 195,45 грн.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, враховуючи, що з 20.07.2016 року «Луганська дирекція залізничних перевезень» державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття в структурний підрозділ «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 10-11).

Згідно з наказом (розпорядженням) №1965-ос від 17.07.2017 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 17.07.2017 року звільнено у зв`язку з скороченням штату згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з зазначенням компенсації за 15 днів відпустки та з виплатою одноразової грошової допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку (а.с. 18).

Відповідно до наказу №384-Н від 15.03.2017 року регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» встановлено простій з 16.03.2017 року для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 31).

Згідно з наказом №58-ДН від 16.03.2017 року структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про встановлення простою працівникам Луганської дирекції залізничних перевезень, в зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності викликаних перекриттям усіх залізничних колій, встановлено початок простою з 20.03.2017 року. Оплату за час простою робітника проводити з розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи (а.с. 28-29).

З табелю обліку використання робочого часу вбачається, що ОСОБА_1 в березні 2017 року 10 днів перебував у простої, в квітні 2017 року - 24 дня перебував в простої, в травні 2017 року - 24 дня перебував в простої, в червні 2017 року - 24 дня перебував в простої, в липні 2017 року - 14 днів перебував в простої, про що свідчить журнал обліку робочого часу працівників (а.с. 33-36, 37-83).

З розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 видно, що йому нарахована заробітна плата за березень 2017 року в розмірі 4503,81 грн, квітень 2017 року - 2626,85 грн, травень 2017 року - 2626,85 грн, за червень 2017 року - 2626,85 грн, за липень 2017 року - 9458,55 грн без утримання з цих сум відповідних податків та зборів (а.с. 19-23).

З наданої до відзиву на позовну заяву довідки про доходи №725/978 від 18.10.2019 року вбачається, що за березень 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 1935,61 грн, сума до видачі - 1539,17 грн, яка не отримана та обліковувалась на балансі структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Відповідно до видаткового касового ордеру №992 нараховану заробітну плату позивач за його заявою отримав 20 грудня 2017 року (а.с. 93, 94).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Українська залізниця» заборгованості по заробітній платі в сумі 17021,93 грн та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати в розмірі 3438,42 грн, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в такому розмірі.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що позивач працював у Луганській дирекції залізничних перевезень ДП «Донецька залізниця», яку з 01.12.2016 року реорганізовано шляхом злиття в виробничій підрозділ «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». 17.07.2017 року позивач звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату.

Відповідно до №384-Н від 15.03.2017 року регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» встановлено простій з 16.03.2017 року для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Згідно з наказом №58-ДН від 16.03.2017 року структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про встановлення простою працівникам Луганської дирекції залізничних перевезень, в зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності викликаних перекриттям усіх залізничних колій, встановлено початок простою з 20.03.2017 року. Оплату за час простою робітника проводити з розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.

З табелю обліку використання робочого часу вбачається, що ОСОБА_1 в березні 2017 року 10 днів перебував у простої, в квітні 2017 року - 24 дня перебував в простої, в травні 2017 року - 24 дня перебував в простої, в червні 2017 року - 24 дня перебував в простої, в липні 2017 року - 14 днів перебував в простої, про що свідчить журнал обліку робочого часу працівників.

З розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 видно, що йому нарахована заробітна плата за березень 2017 року в розмірі 4503,81 грн, квітень 2017 року - 2626,85 грн, травень 2017 року - 2626,85 грн, за червень 2017 року - 2626,85 грн, за липень 2017 року - 9458,55 грн без утримання з цих сум відповідних податків та зборів.

Відповідач АТ «Українська залізниця» у відзиві на позовну заяву визнає факт, що з 16 березня 2017 року господарська діяльність структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» не здійснювалася.

При цьому надав довідку про доходи №725/978 від 18.10.2019 року, де зазначено, що за березень 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 1935,61 грн, до видачі - 1539,17 грн. Дана сума на час звільнення не отримана позивачем та обліковувалась на балансі структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця».

Відповідно до видаткового касового ордеру №992 нараховану заробітну плату позивач за його заявою отримав 20 грудня 2017 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 17021,93 грн та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 3438,42 грн з посиланням на припинення нарахування заробітної плати з березня 2017 року у зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділі «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Апеляційний суд ці доводи відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідач не оспорює факту наявності заборгованості зі сплати заробітної плати позивачу. Він посилається лише на неможливість нарахувати заробітну плату за спірний період.

Проте, довідкою про доходи №725/978 від 18.10.2019 року підтвердив, що ОСОБА_1 має бути виплачена частина заборгованості по зарплаті за певний період.

Довід апеляційної скарги щодо завищеної суми вихідної допомоги на 1612,33 грн, а суми компенсації - на 195,45 грн, також є необґрунтований.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» зазначає, що на підтвердження такого доводу відповідач надає відповідні розрахунки. Проте, розрахунків до апеляційної скарги не надано.

Довідки, що надані суду першої інстанції з цього приводу, апеляційний суд не приймає, оскільки ці довідки були предметом дослідження судом першої інстанції, ним дана належна оцінка.

Суд першої інстанції обґрунтовано їх спростував.

Виходячи з наведеного вище, відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості по заробітній платі (зокрема за період з березня 2017 року по липень 2017 року), у строки, встановлені частиною 1 ст. 116 КЗпП України, не виплатив всі суми, що належали позивачу від підприємства як при звільненні, так і на час розгляду справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 5 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 2 березня 2020 року.

Суддя: