КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Таран Н.Г.
Єдиний унікальний номер справи № 754/7771/13-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (ПАТ « Дельта Банк») про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» ( ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого документу.

У заяві зазначали, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 2632/0808/45-030 від 21 серпня 2008 року в розмірі 2 504 457,96 грн, стягнуто судовий збір в розмірі 1 702 ,50 грн з кожної. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним відмовлено.

Виконавчі листи судом видані 17 лютого 2014 року, отримані представником банку 04 березня 2014 року і були пред`явлені до примусового виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У ПАТ «Дельта Банк» була відсутня інформація щодо виконання вказаного рішення. Постанови про повернення документа вони не отримували, у зв`язку із цим 12 лютого 2018 року на адресу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві був направлений запит про стан виконання рішення суду та місцеперебування виконавчого листа.

Згідно відповіді Деснянського РВДВС ГТУЮ у м. Києві від 23 лютого 2018 року державним виконавцем 12 вересня 2014 року винесено постанову про направлення виконавчого документа для подальшого виконання до Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області - за місцем знаходження нерухомого майна зареєстрованого на праві власності за боржником . Станом на 23 лютого 2018 року виконавчий лист не перебуває на виконанні і повторно не надходив.

ПАТ «Дельта Банк» постанови про відкриття виконавчого провадження від Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області не отримував , тому 29 березня 2018 року направив запит до вказаного відділу про стан виконання виконавчого документу .

Згідно отриманої відповіді від 26 квітня 2018 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області 30 жовтня 2014 року винесено постанову про відмову у відкритті провадження ВП № 45318155 у зв`язку з тим, що акт державного виконавця складено з порушенням ч.2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому зазначено, що в даний час виконавчий документ перебуває на виконанні у Деснянському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ВП № 51786127.

На думку заявника таке твердження помилкове , оскільки на виконанні перебуває ВП №51786127 за виконавчим листом виданим 17 лютого 2014 року ( справа № 2 -3243) про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ « Дельта Банк» в розмірі 2504457,96 грн. Залишається невідомим де знаходиться виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Враховуючи, що жодних відомостей про виконавчий документ № 2 -3243 виданий 17 лютого 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 вони не отримували, тому банк як стягувач позбавлений можливості повторно звернутися до органів уповноважених примусово виконувати рішення судів та інших органів

Крім того, свої вимоги щодо поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого документу та видачі дублікату виконавчого документу обґрунтовували тим , що відповідно до постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства» Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про затвердження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». На підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ « Дельта Банк».

Враховуючи процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, на виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було проведено ряд заходів щодо інвентаризації активів та майна Банку (що також включає зобов`язання юридичних і фізичних осіб).

У 2017 році продовжено строки здійснення процедури ліквідації банку на два роки по 04 жовтня 2019 року включно.

Таким чином, у зв`язку із запровадженням тимчасової адміністрації та процедури ліквідації ПАТ « Дельта Банк» - стягувача, це спричинило звільнення працівників, та призвело до відсутності належного контролю за ходом здійснення виконавчого провадження.

Для подальшого користування своїми правами, для належного виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва по цивільній праві № 2-3243/2013 та виконання своїх обов`язків ПАТ «Дельта Банк» вважає за необхідне отримати дублікати виконавчих листів № 2 -3243/2013 від 17 лютого 2014 року .

В результаті втрати виконавчого документу неможливо пред`явити виконавчий документ до виконання та неможливо стягнути заборгованость, а тому заявник просить поновити строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання і визнати причини пропуску поважними , і видати дублікат виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 2632/0808/45-030 від 21 серпня 2008 року у розмірі 2 504 457,96 грн .

Ухвалою Деснянського районного суду Київської області від 25 вересня 2018 року заяву задоволено.

Поновлено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по цивільній справі №2-3243/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором.

Видано дублікати виконавчих листів за рішенням Деснянського районного суду міста Києва, по цивільній справі №2-3243/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви. У скарзі зазначено ,що причини пропуску строку, на які посилається заявник не є поважними. Заявник був обізнаний про можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і у 2014 році, і в подальшому. Крім того, як зазначає апелянт, вона не була повідомлена про день та час розгляду заяви стягувача.

ТОВ «ФК «Фактор Плюс» подало відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначили, що строк звернення до суду із вимогою про видачу дублікату виконавчого документа законом не визначено, і доцільність такого звернення зберігається лише в межах строків, встановлених для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки після їх спливу виконавче провадження не може бути відкрите , а тому доводи апелянта про пропуск банком строку для звернення із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу та видачу дублікату виконавчого документу є безпідставними. Крім того у відзиві зазначено, що строк банком пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України особи, які приймають участь у справі , повідомлені про день та час розгляду справи на 26 листопада 2020 року. Заяв, клопотань про зміну місця знаходження, про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції від заінтересованої особи, державного виконавця не надходили, відтак відсутні підстави вважати причини їх неявки поважними. Представник апелянта та представник ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») брали участь у розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ПАТ «Дельта Банк» виходив із того, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущений з поважних причин, виконавчий документ втрачений не з вини стягувача, тому підлягає видачі дублікат виконавчого документу.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах закону.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Про це зазначено в постанові Верховного Суду у справі № 295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).

Відповідно до 128-130 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Таким чином, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у цьому випадку може свідчити лише розписка та належна фіксація її вручення.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції порушив конституційне право відповідачки на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати докази та навести доводи, через що порушив вимоги ст. 6 зазначеної Конвенції.

Суд першої інстанції розглянув справу без участі відповідачки та її представника , які належним чином не були повідомлені про час та місце розгляду справи, і апелянт зазначає про це у своїй скарзі ,що є безумовною підставою для скасування рішення ( п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України)

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення ,що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого врядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами ,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень Розділ Х111 ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 -Х1У ( в редакції Закону від 04 листопада 2010 року № 2677 (станом на 25 грудня 2013 року - час виникнення правовідносин, дата набрання рішення законної сили) відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: «інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом» Як зазначено у ч.2 цієї статті, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки)).

Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" набрав чинності 05 жовтня 2016 року

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності.

Суд першої інстанції під час розгляду справи даних обставин не врахував.

Як видно із матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 листопада 2013 року по цивільній справі №2-3243/2013, задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором . Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 2632/0808/45-030 від 21 серпня 2008 року у розмірі 2504 457,96 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним договору поруки відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили ( т.1 а.с. 161-163).

За заявою представника ПАТ « Дельта Банк», Деснянським районним судом м. Києва 17 лютого 2014 року видано копію рішення та два виконавчі листи, які були отримані представником банку 04 березня 2014 року і пред`явлені до примусового виконання Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (т.1 а.с. 166).

В матеріалах справи міститься копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 липня 2016 року державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ВП № 51786127 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 2 504 457,96 грн на користь ПАТ «Дельта Банк» ( т.1 а.с. 179).

Стверджуючи, що строки пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущені з поважних причин, та що оригінал виконавчого документа втрачений, представник банка посилався на те , що представником ПАТ «Дельта Банк», 12 лютого 2018 року, на адресу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві направлено Інформаційний запит про стан виконання рішення суду та місцеперебування виконавчого листа.

Згідно відповіді Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 23 лютого 2018 року, за вихідним №Д7, 12 вересня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про направлення виконавчого документа для подальшого виконання до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області за місцем знаходження нерухомого майна зареєстрованого на праві власності за боржником. Станом на 23 лютого 2018 року виконавчий лист Деснянського районного суду міста Києва №2-3243/2013 від 17 лютого 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на виконання до відділу повторно не надходив та на виконанні не перебуває (т.1 а.с. 181- 182).

Оскільки до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» постанова про відкриття виконавчого провадження від Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області не надходила та відсутня інформація про таке провадження, 29 березня 2018 року уповноваженим представником ПАТ «Дельта Банк» на адресу Другого Київського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області направлено Інформаційний запит про стан виконання рішення суду та місцеперебування виконавчого листа.

Відповідно до отриманої відповіді від 26 квітня 2018 року, за вихідним № 9611, 30 жовтня 2014 року державним виконавцем відділу Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 45318155 у зв`язку з тим, що акт державного виконавця складено з порушенням п. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У даній відповіді не вказана інформація про адресата, якому було направлено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 45318155 та шляхи пересилання. Проте зазначається, що даний виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні у Деснянському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, виконавче провадження № 51786127.

На думку представника банку дане твердження помилкове. У Деснянському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №51786127 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3243 виданого 17 лютого 2014 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк». В той же час невідомо де знаходиться виконавчий лист №2-3243 виданий 17 лютого 2014 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк».

Крім того представник банку обґрунтовував поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання проходженням процедури ліквідації банку.

Так, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181. «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20 лютого 2017 року прийнято рішення № 619, якою продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04 жовтня 2019 року включно.

Доводи апелянта ,що поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є перебування банку в стадії ліквідації, у зв`язку із цим завантеженістю працівників, опрацюванням великої кількості справ, є безпідставними. Так з матеріалів справи видно, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення 02 жовтня 2015 року № 181 "Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк») та призначення уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію банку (т.1 а.с. 185-189).

Як видно із матеріалів справи, представник банку 04 березня 2014 року отримав повний текст рішення (набрало законної сили 25 грудня 2013 року ) і два виконавчі листи. При цьому у заяві про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник банку не заперечував обставини, що виконавчі листи були пред`явлені до примусового виконання до Дарницького РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві ( т. 1 а.с.172). Крім того, у копіях виконавчих листів, доданих представником банку до заяви зазначено, що виконавчі листи можуть бути пред`явлені в строк до 26 грудня 2014 року (т.1 а.с. 177-178). Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин представник банку суду не надав. Докази, що виконавчі листи банком не отримані, або втрачені матеріали справи не містять.

Заява про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, і видачу дублікату виконавчого документу подана заявником 16 серпня 2018 року (т.1 а.с. 172 -175).

Поширення дії положень Закону України «Про виконавче провадження» на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999року (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) виконавчі листи на виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Закон України «Про виконавче провадження» набрав чинності 05 жовтня 2016 року , статтею 12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону від 05 жовтня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно положень ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічні положення містить ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Колегія суддів вважає, що наведені у заяві банку причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме процедура ліквідації банку, яка проводилася із березня 2015 року, не є поважною та істотною, оскільки ніяким чином не перешкоджали банку в отриманні дублікату виконавчого листа і пред`явленні його до виконання, бо справа після розгляду її в апеляційній інстанції (з грудня 2013 року) перебувала в суді першої інстанції. Крім того, представником банку не надано жодного доказу про поважність причин пропуску строку в період із березня 2014 року ( день отримання виконавчих листів), в подальшому з часу пред`явлення виконавчих листів для примусового виконання і до лютого 2018 року (час направлення запиту до виконавчої служби) , тобто більше чотирьох років .

Як вище вказувалося ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачає пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом одного року.

При цьому, тлумачення п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності (правова позиція Верховного Суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 522/11429/13-ц та у постанові від 18 травня 2020 року у справі №2-9/11).

Посилання заявника на ту обставину, що відповідно до вимог діючого Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, заявник має право пред`явити виконавчий документ до виконання є безпідставними, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа сплив 26 грудня 2014 року, ще до прийняття Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до вимог ст. 433 ЦПК України, представник заявника ПАТ «Дельта Банк»», не надав доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи апеляційної скарги, що заявник мав можливість своєчасно пред`явити виконавчий документ до виконання, незважаючи на початок процедури ліквідації банку є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами щодо обізнаності представників банку про наявне рішення із 2014 року.

Будь-яких доказів, що протягом тривалого (починаючи із 04 березня 2014 року) заявник через обставини у зв`язку із ліквідацією банку був позбавлений можливості пред`явити виконавчий документ до виконання, і ці обставини були об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення дій, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав, а тому вимоги про визнанням вказаних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними, є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак висновок суду про задоволення заяви не ґрунтується на вимогах закону.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, передбачено ст.6 Конвенції.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії (Ashingdane v. the. United Kingdom)). Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.( рішення від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії»)

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Суд першої інстанції задовольнивши заяву, помилково виходив із того, що представник банку, на користь якого ухвалено рішення, з поважних причин пропустив строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки заявник не надав суду доказів непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами обставин пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак, дійшов помилкового висновку про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, та видачу дублікату виконавчого документу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (ПАТ «Дельта Банк») про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікату виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді