Справа № 157/1764/19
Провадження №2/157/64/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. В обґрунтування вимог зазначає, що між нею та відповідачем 7 вересня 2017 року було зареєстровано шлюб в Камінь-Каширському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 66. Від шлюбу є син ОСОБА_4 . Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюб існує лише формально. Відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання сина, останній проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Вона не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. ОСОБА_2 займається побічними заробітками та має відповідні доходи, інших утриманців немає. Окрім того, оскільки вона у зв`язку з доглядом за дитиною не працює, відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання. Дитина проживає з нею і відповідач не допомагає їй матеріально, а тому вона має право на своє утримання.

24 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у передбаченому законодавством мінімальному розмірі, а у стягненні аліментів на дружину просить відмовити, та в обґрунтування заперечень зазначає, що з дня народження сина ОСОБА_5 він не ухилявся від свого обов`язку утримувати дитину і постійно надавав матеріальну допомогу, купляв для малюка все необхідне, зокрема, одяг, памперси, продукти харчування, давав кошти особисто в руки позивачці. У позивачки не було підстав звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів, останньою не обґрунтовано розміру аліментів на утримання сина та на її утримання, та не надано відповідних доказів на підтвердження її вимог. Син ОСОБА_5 відноситься до категорії дітей віком до 6 років, і прожитковий мінімум для таких дітей становить: з 1 січня 2018 року - 1626 гривні, з 1 липня - 1669 гривень, з 1 грудня - 1779 грн., а позивачка, заявляючи вимоги про стягнення аліментів в сумі 1800 грн., цей розмір аліментів завищила більш як вдвічі, і в такому розмірі сплачувати аліменти для нього непосильно. Він має можливість надавати послуги музичною апаратурою на дні народження, весілля, однак замовлення на ці послуги надходять дуже рідко, як правило один раз на 3-4 місяці. Замовники послуг надають перевагу живій музиці, яку і замовляють. Стан його здоров`я незадовільний, у зв`язку з чим він неодноразово звертався за медичною допомогою до лікарів, терапевта, невропатолога, травматолога, має гіпертонічну хворобу, остеохондроз грудного відділу хребта, лівобічний грудний сколіоз. З 3 червня по 12 червня 2018 року він стаціонарно лікувався в неврологічному відділенні КаміньКаширської центральної районної лікарні. 7 січня 2020 року у зв`язку з погіршення стану здоров`я він змушений був викликати екстрену медичну допомогу, оскільки у нього був високий артеріальний тиск та підвищення температури тіла до 40 градусів. У зв`зку з хворобливим станом лікарі встановили йому певні обмеження у виконанні фізичної роботи, в харчуванні (дієта), що негативно впливає на можливість знайти високооплачувану роботу, працювати, сплачувати аліменти у встановленому розмірі. Дієтичне харчування вимагає певних коштів, значна частина коштів витрачається на придбання ліків. Він не має реальної змоги утримувати дружину, оскільки його вкрай малих та нерегулярних заробітків вистачає лише на придбання самого необхідного: їжі, предметів першої необхідності та ліків. Усвідомлюючи необхідність здійснення утримання сина, об`єктивно можливою сумою аліментів до сплати є мінімальний розмір - 889 грн. 50 коп. щомісячно. Матеріальний стан позивачки значно кращий, остання отримує виплати, зокрема, позивачці надається допомога при народженні дитини, розмірі допомоги складає 41280 гривень, виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами (по 860 грн. щомісячно). Зважаючи на те, що він не давав підстав позивачці для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, просить не стягувати з нього судовий збір.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з викладених у позовній заяві підстав і пояснила, що відповідач не в достатньому обсязі та не регулярно надає допомогу на утримання дитини, що й стало підставою для звернення в суд з позовом.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у визначеному законодавством мінімальному розмірі для дитини відповідного віку, в решті позову просив відмовити, і пояснив, що хворіє, не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, і немає можливості сплачувати аліменти на утримання дружини.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, сторони у справі, як батьки малолітнього сина ОСОБА_3 , зобов`язані утримувати його до досягнення ним повноліття.

Малолітній син ОСОБА_4 проживає зі своєю матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .

Позивачка не працює, здійснює догляд за малолітньою сином до досягнення дитиною трьох років, та її дохід, як вона пояснила в судовому засіданні, складається з допомоги при народженні дитини, що виплачується рівними частинами щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утриманні свого неповнолітнього сина в достатньому обсязі не надає.

Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання малолітньої дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У відповідності до частин 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум з 1 січня 2020 року на дітей віком до 6 років становить 1779 гривень.

З урахуванням вимог ст. 184 СК України, суд дійшов висновку, що розмір аліментів за заявою позивачки (одержувача аліментів) належить визначити у твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, який не працює, однак є працездатним, хоча й має ряд захворювань та потребує періодичного медикаментозного лікування, що підтверджується наявними у справі медичними документами, інших утриманців не має, стан здоров`я дитини, який є задовільним, та матеріальне становище дитини, і дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина належить задовольнити частково, та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання його сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім, і відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 СК України.

Суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина щомісячно в розмірі 1200 грн., який не в значній мірі перевищує встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів.

Відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що він в силу наявних у нього захворювань не має можливості працювати та забезпечувати матеріальні потреби свого сина у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частинами 2, 4, 6 ст. 84 СК України передбачено, що дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведених обставин щодо майнового стану відповідача та стану його здоров`я, та беручи до уваги, що позивачкою не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти і на її утримання, суд дійшов висновку, що у задоволені позову у цій частині належить відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, і з огляду на те, що позивачка при подачі позову до суду від сплати судового збору звільнена, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 гривні 40 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 18, 19, 28, 137, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 157, 160, 161, 180, 181, 182, 183 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень допустити до негайного виконання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення 24 лютого 2020 року.

Головуючий: О. В. Антонюк