Номер провадження: 22-ц/813/1516/20
Номер справи місцевого суду: 504/4645/13-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Черевка П.М.,

Дрішлюка А.І.,

при секретарі Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи на боці відповідача відділу опіки та піклування Комінтернівської РДА Одеської області, про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи на боці відповідача відділу опіки та піклування Комінтернівської РДА Одеської області про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 грудня 2013 року відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 207 ЦПК України, у зв`язку з наданою до суду заявою про залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, 06 вересня 2016 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 24 вересня 2015 року та направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року скасовано, справу передано до апеляційного суду для продовження розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи склад колегії суддів: головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді Дрішлюк А.І., Черевко П.М..

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідачі по справі та представник третьої особи не з`явились, однак про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про направлення ним судових повісток (а. с. 149-152), причини неявки до апеляційного суду вони не повідомили. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких обставин.

Згідно п. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 207 ЦПК України, у зв`язку з поданою нею до суду заявою про залишення позову без розгляду.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з таким висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що не подавала будь яких заяв та клопотань про залишення її позову без розгляду.

Також встановлено, що заява про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду була подана до Комінтернівського районного суду Одеської області поштою.

Оскільки ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року була постановлена за відсутності сторін, то виключається і можливість заявлення відповідного клопотання в усній формі та має місце факт не з`ясування судом першої інстанції думки ОСОБА_1 безпосередньо в судовому засіданні, яка не була повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи.

Таким чином, судом першої інстанції не було встановлено чи подавала ОСОБА_1 особисто клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, чи підтримує зазначене клопотання в судовому засіданні та не роз`яснено наслідки подання такого клопотання. Отже, суд першої інстанції проявив бездіяльність і прийняв ухвалу, яка призвела до порушень права позивача.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм процесуального права, оскільки порушено встановлений порядок для вирішення даного питання, що призвело до постановлення не законної та не обґрунтованої ухвали, то відповідно до ст. 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження її розгляду та вирішення питання щодо залишення позовної заяви без розгляду з урахуванням позиції ОСОБА_1 особисто в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 367-371, 374, 376, 379, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 20 лютого 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

А.І. Дрішлюк