Провадження № 2/712/695/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Романенко В.А.
при секретарі Назаренко М.О.
розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю її малолітньої племінниці, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком дитини є її рідний брат, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Її брат та його колишня дружина проживали однією сім`єю протягом трьох років після народження дитини у с. Байбузи. Після розлучення ОСОБА_2 разом з донькою переїхала жити до м. Черкаси. Вона та її мати, ОСОБА_5 , яка є бабусею по відношенню до дитини, весь час підтримували стосунки з ОСОБА_6 .
У 2011 році її мати, ОСОБА_5 забрала малолітню ОСОБА_4 до себе на постійне місце проживання.
З 2011 року дитина знаходилася на повному утриманні своєї бабусі, ОСОБА_5 . Відповідачка участі у вихованні дитини з того часу не приймала, бачилася з донькою останнього разу у 2012 році. Батько дитини зловживає спиртними напоями, участі у вихованні доньки не приймає, матеріально не забезпечує. Враховуючи алкогольну залежність ОСОБА_3 , спілкування з дитиною може мати негативний вплив на її розвиток і психологічний стан.
Малолітня ОСОБА_4 з першого по сьомий клас навчалася в Байбузівській ЗОШ І-ІІІ ступенів.
Відповідно до довідки, виданої Байбузівською ЗОШ І-ІІІ ступенів Черкаської районної ради Черкаської області від 23.05.2019 року № 86, батьки за весь період навчання ОСОБА_6 у школі не цікавились навчальним процесом дитини, не відвідували батьківські збори та не приймали участі у її вихованні.
Влітку 2019 року племінниця переїхала жити до її родини, оскільки її мати за станом здоров`я не в змозі піклуватися про неї.
На даний час ОСОБА_6 навчається у 8-Б класі ЗОШ № 22 м. Черкаси. Дитина знаходиться на повному її утриманні. У ОСОБА_6 склалися доброзичливі стосунки з її чоловіком, ОСОБА_7 та дружні стосунки з її сином. ОСОБА_6 почуває себе в їхній родині спокійно і комфортно. Дитина гарно адаптувалася в новому навчальному закладі, має друзів і достатнє коло спілкування за новим місцем проживання. В будинку для ОСОБА_6 облаштована власна кімната, є окреме спальне місце, стіл для навчання, шафа для одягу.
21.08.2019 року ОСОБА_2 підписала нотаріально засвідчену заяву, у якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 .
На підставі наказу Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 58-о від 02.09.2019 року малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштовано до її родини.
Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області видано висновок № 859/01-39 від 27.09.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Просить позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_3 щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.
У відповідності до положень частини десятої статті 128, 190 ЦПК України, відповідачам направлялися засвідчені належним чином копії ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви з додатками за адресами місця фактичного проживання та реєстрації. Проте, рекомендовані листи, якими надсилалися копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження, повернувся відправнику без вручення адресату з помітками «за закінченням встановленого строку зберігання».
Відзиви на позов від відповідачів і заяви з процесуальних питань у межах справи до суду не надходили.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовної заяви.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 являються рідними батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Батьком дитини є рідний брат позивача, а тому неповнолітня ОСОБА_4 являється племінницею позивача ОСОБА_1 .
Батьки неповнолітньої ОСОБА_6 проживали однією сім`єю протягом трьох років після народження дитини у с. Байбузи. Після розлучення ОСОБА_2 разом з донькою переїхала жити до м. Черкаси. Позивач та її мати, ОСОБА_5 , яка є бабусею по відношенню до дитини, весь час підтримували стосунки з ОСОБА_6 .
У 2011 році мати позивача, ОСОБА_5 забрала малолітню ОСОБА_4 до себе на постійне місце проживання.
З 2011 року дитина знаходилася на повному утриманні своєї бабусі, ОСОБА_5 .
Відповідачка участі у вихованні дитини з того часу не приймала, бачилася з донькою останнього разу у 2012 році. Батько дитини зловживає спиртними напоями, участі у вихованні доньки не приймає, матеріально не забезпечує. Враховуючи алкогольну залежність ОСОБА_3 , спілкування з дитиною може мати негативний вплив на її розвиток і психологічний стан.
ОСОБА_4 з першого по сьомий клас навчалася в Байбузівській ЗОШ І-ІІІ ступенів.
Відповідно до довідки, виданої Байбузівською ЗОШ І-ІІІ ступенів Черкаської районної ради Черкаської області від 23.05.2019 року № 86, батьки за весь період навчання ОСОБА_6 у школі не цікавились навчальним процесом дитини, не відвідували батьківські збори та не приймали участі у її вихованні.
Влітку 2019 року племінниця переїхала жити до родини позивача, оскільки мати позивача за станом здоров`я не в змозі піклуватися про неї.
На даний час ОСОБА_6 навчається у 8-Б класі ЗОШ № 22 м. Черкаси. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У ОСОБА_6 склалися доброзичливі стосунки з чоловіком позивача, ОСОБА_7 та дружні стосунки з сином позивача. ОСОБА_6 почуває себе в їхній родині спокійно і комфортно. Дитина гарно адаптувалася в новому навчальному закладі, має друзів і достатнє коло спілкування за новим місцем проживання. В будинку для ОСОБА_6 облаштована власна кімната, є окреме спальне місце, стіл для навчання, шафа для одягу.
21.08.2019 року ОСОБА_2 підписала нотаріально засвідчену заяву, у якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 .
На підставі наказу Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 58-о від 02.09.2019 року малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштовано до родини позивача.
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області видано висновок № 859/01-39 від 27.09.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд погоджується з даним висновком, так як він відповідає вимогам законодавства, є обґрунтованим і винесеним після належного з`ясування обставин невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків.
Відповідачі протягом тривалого часу не виконують батьківські обов`язки щодо своєї малолітньої доньки, не цікавляться її життям, не приймають участь у її вихованні, не надають матеріальної допомоги на її утримання, не відвідують і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що свідчить про свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Сімейного кодексу України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
На момент розгляду даної справи ОСОБА_4 має правовий статус неповнолітньої дитини.
Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 19, 76, 81 89, 244, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: