З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"02" червня 2020 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Порощука П.П.,
за участю секретаря судового засідання Маліщук Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
Ухвалою від 28.01.2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.
Представник позивача адвокат Усов А.Ю. в судове засідання не з`явився, надавши заява, в якій він позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Справу просив розглянути без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Відповідно до отриманої судом інформації відділу реєстрації управління «ЦНАП» виконавчого комітету Жмеринської міської ради, відповідач значиться зареєстрованим за адресою, що вказана в позові (а.с.27). Саме за цією адресою відповідачу судом направлялись судові виклики та процесуальні документи. Конверт повернувся до суду із відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.59). Судові повістки про виклик в судове засідання на 19.03.2020 року, 27.04.202020 року та на 02.06.2020 року були отримані відповідачем, що підтверджується його підписом на поштових повідомленнях (а.с.69, 81, 101). Крім цього, виклик відповідача в судові засідання неодноразово здійснювався шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с.68, 99). Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Ухвалою від 02.06.2020 року відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України постановлено проводити заочний розгляд справи (а.с.107).
Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордеру №15/11-19/01 за надання послуг по експертній оцінці вартості матеріального збитку авто після ДТП позивач сплатив 2000 грн 15.11.2019 року (а.с.12).
Згідно з копією довідки ПП «Діагностичний центр «Медіскан» 12.07.2019 року позивач отримав послугу в цьому центрі, а саме комп`ютерну томографію головного мозку та кісток черепу, шийного відділу хребта без внутрішньовенного контрастного підсилення. Вартість послуги складає 1900 грн (а.с.15).
Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд згідно з положеннями ст.ст.77, 78,79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними однак недостатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, проте у своїй сукупності вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Предметом позову являється матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Підставою позову, на думку позивача та його представника, є те, що відповідач винуватий у вчиненні ДТП, яка відбулася 11.07.2019 року близько 18.25 год. за участі транспортного засобу марки «Geely Emgrand Ec7» державний номерний знак НОМЕР_3 та транспортного засобу «Opel Vectra» державний номер НОМЕР_2 на автодорозі сполученням Вінниця-Жмеринка, 320 км поблизу повороту на с.Широка Гребля.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
ВС зазначив, що системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи (справа №328/2750/18 від 18.03.2020 року).
Суд констатує, що з поданих позивачем та його представником доказів жодним чином не підтверджено вину відповідача у вчиненні ДТП. Як видно з доказів, які наявні в справі факт ДТП мав місце, транспортний засіб позивача дійсно був пошкоджений, а комп`ютерну томографію позивач дійсно проходив. Разом із цим без встановлення вини відповідача у вчиненні ДТП неможливим є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача в момент ДТП та наслідками у виді шкоди, заподіяної позивачу. Оскільки кримінальне провадження по даному факту було закрите, а до адміністративної відповідальності відповідач не притягувався, то очевидно, що встановити його винуватість чи невинуватість у вчиненні ДТП можливо б було лише шляхом судової експертизи. Однак, позивач та його представник про проведення такої суд не просили, відповідне клопотання не заявляли. Окрім цього, відсутні докази на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля. Не зрозуміло, на чию користь було виплачено страхове відшкодування: на користь власника транспортного засобу чи на користь позивача. Позивач не довів належними та допустимими доказами вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, не довів, що саме він здійснив такий ремонт і не вказав за яку конкретну суму коштів. Оскільки вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а вина відповідача у вчиненні ДТП не доведена, наразі відсутні підстави стягнення з останнього на користь позивача моральної шкоди. А відтак, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими.
На підставі вищенаведеного суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Оскільки в задоволенні позову суд відмовляє повністю, то і судові витрати позивача на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 78, 141, 263, 264, 265, 279, 282 ЦПК України, ст.ст. 22, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою згодою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Порощук П.П.