Справа № 359/6792/20
Провадження №2/359/2586/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Колесниковій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в обґрунтування якого зазначив, що 17 листопада 2004 року Бориспільським районним ЖКК було видано Свідоцтво про право власності на житло під № НОМЕР_1 , яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних долях. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2013 року у справі № 359/9134/13-ц визнано незаконним і скасовано розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 293 від 17 листопада 2004 року про передачу у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , і свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане Бориспільським районним ЖКК 17 листопада 2004 року. Незважаючи на ухвалення цього судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на квартиру, - 18 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відчужили на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Дідок С.І. та зареєстрованого в реєстрі під № 2407. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року у справі № 359/11483/14 визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмолено.

Оскільки в момент укладання 18 жовтня 2013 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2013 року у справі № 359/9134/13-ц, визнано незаконним і скасовано розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 293 від 17 листопада 2004 року та свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 17 листопада 2004 року, яке посвідчує, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в рівних долях, останні в силу вимог ст. 658 ЦК України, не будучи власниками цієї квартири, не мали правових підстав для розпорядження шляхом укладання договору купівлі-продажу вказаного об`єкту нерухомого житлового майна.

Тому позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, посвідченого 18 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Дідком Сергієм Івановичем , та зареєстрованого в реєстрі за № 2407 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , здійсненого 18 жовтня 2013 року на підставі рішення приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Дідка Сергія Івановича , відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18 жовтня 2013 року за № 2407

Ухвалою судді від 1 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. До суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію Бориспільського міськрайонного суду Київської області подав заяву, в якій зазначив, просив суд проводити розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що позов визнає.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 та приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Дідок Сергія Івановича в судове засідання не з`явились, до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 7 лютого 1995 року, виданого держплемзаводом «Олександрівка», квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності по 1/3 ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.9).

25 березня 1998 року шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 розірвано, дана обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 14 травня 1999 року відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського району міста Миколаєва Миколаївської області, про що зроблено запис за № 212 (а.с.11).

В той час, на підставі свідоцтві про одруження (Серія НОМЕР_4 ), виданого 1 березня 2002 року Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області, між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 06. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 5 липня 2002 року Великоолександрівською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с.12).

На підставі розпорядження органу приватизації, 17 листопада 2004 року Бориспільським районним ЖКК було видано Свідоцтво про право власності на житло під № НОМЕР_1 , яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Комунальним підприємством «Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації» 30 грудня 2004 року була проведена державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 та внесений відповідний запис до реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 грудня 2004 року під № 6103345 (а.с.16).

Рішенням апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2005 року у справі № 22А-195/2005 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Племзавод Олександрівка», треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсним розпорядження органу приватизації від 1 лютого 1995 року та свідоцтва про право власності на житло під № НОМЕР_2 від 7 лютого 1995 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду від 21 вересня 2004 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено (а.с.17-19).

При цьому, рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2013 року у справі № 359/9134/13-ц за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Бориспільського районного ЖКК, треті особи: Бориспільське районне бюро технічної інвентаризації, про визнання розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2013 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним і скасовано розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 293 від 17 листопада 2004 року про передачу у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , і свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане Бориспільським районним ЖКК 17 листопада 2004 року, яке посвідчує, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в рівних долях (а.с.20-24).

Не зважаючи на ухвалення вказаного судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовані розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на квартиру, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , не маючи законних підстав, відчужили 18 жовтня 2013 року на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Дідок С.І. та зареєстрованого в реєстрі під № 2407 (а.с.43-44).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року у справі № 359/11483/14 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Дідок Сергій Іванович про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно та Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 квітня 2016 року у справі № 359/11483/14, визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмолено (а.с.25-32).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року у справі № 359/11483/14, яке набрало законної сили встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка змінила в установленому законом порядку прізвище на « ОСОБА_3 », в порушення прав та інтересів позивачів, норм матеріального права, 18 жовтня 2013 року відчужили за договором купівлі-продажу спірну квартиру ОСОБА_2 , який зареєстровано 18 жовтня 2013 року.

Згідно ст.124 Конституції України, частини 1,2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд вважає, що обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року у справі № 359/11483/14, що набрало законної сили, в частині укладання 18 жовтня 2013 року договору купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в супереч вимогам закону, а також прав та інтересів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відчужили на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 - з підстав передбачених ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються під час розгляду даної справи, у якій бере участь особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Натомість слід зазначити, що відповідно до приписів ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Враховуючи те, що в момент укладання 18 жовтня 2013 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 серпня 2013 року у справі № 359/9134/13-ц, визнано незаконним і скасовано розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 293 від 17 листопада 2004 року та свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 17 листопада 2004 року, яке посвідчує, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в рівних долях, що свідчить про втрату юридичної сили цього правовстановлюючого документу на об`єкт житлового нерухомого майна, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в силу вимог ст. 658 ЦК України, не будучи власниками цієї квартири, не мали правових підстав для розпорядження шляхом укладання договору купівлі-продажу вказаного об`єкту нерухомого житлового майна.

Відповідно до загальних вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як передбачено ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до абз.2 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами

Оскільки, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, посвідченого 18 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Дідок С.І. не відповідає наведеним вище вимогам актів законодавства України, оскільки продавці не мали право на розпорядження даною квартирою з підстав скасування судом їх правовстановлюючого документу, який засвідчував їх право власності на вказане нерухоме майно, суд вважає, що відповідно до приписів ст. 203, 215 ЦК України, такий правочин підлягає визнанню недійсним.

Так як підлягає визнанню недійсним договір купівлі-продажу квартири, на підставі ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, підлягає скасуванню запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідок Сергій Іванович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку, посвідченого 18 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідком Сергієм Івановичем та зареєстрованого в реєстрі за №2407.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 а Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 , здійсненого 18 жовтня 2013 року на підставі рішення приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дідка Сергія Івановича, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18 жовтня 2013 року за №2407.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2020 року.

Суддя Чирка С.С.