СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/818/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

представника позивача (за первісним позовом) адвоката Сич О.Ю.,

відповідача (за первісним позовом) ОСОБА_1 ,

представника відповідача (за первісним позовом) адвоката Лаптєва О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження клопотання представника позивача за первісним позовом про зупинення провадження, подане у цивільній справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду перебуває зазначена цивільна справа за первісним позовом про зупинення провадження, подане у цивільній справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» про визнання недійсним правочину.

Представником позивача було подано клопотання про зупинення провадження у вказаній цивільній справі, яке обґрунтовується тим, що підставою позовних вимог є невиконання ОСОБА_1 зобов`язань з повернення заборгованості, визначеної заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 04.09.2015 по справі №759/6998/15-ц, яким стягнуто з останнього заборгованість у розмірі 90 544 048,85 грн, у зв`язку з чим, у позивача виникло право в силу ст. 625 ЦК на стягнення заборгованості у вигляді трьох відсотків річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання. Водночас, вказане заочне рішення було скасовано, у зв`язку з чим, на думку представника позивача наявні обставини для зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що у зв`язку з скасуванням заочного рішення, позивач не може визначити чіткій розмір позовних вимог, що унеможливлює розгляд вказаної справи до набрання законної сили рішення за позовом про стягнення заборгованості.

Представник відповідача та відповідач за первісним позовом категорично заперечували проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що зупинення провадження призведе до неможливості захисту прав відповідача по справі, який подав зустрічний позов. Окрім того, представник наголошував на відсутності після скасування заочного рішення підстав для первісного позову, наголошуючи при цьому на відсутності обставин, визначених в ст. 251 ЦПК України.

Інші сторони до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, у зв`язку з чим, суд вважав за можливе розглянути вказане клопотання у відсутності нез`явившихся сторін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подане клопотання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень п. 6 ч.1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи і у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вищевказана норма передбачає зупинення судом провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Предметом первісного позову у вказані цивільній справі є стягнення заборгованості у вигляді трьох відсотків річних за визначений позивачем період прострочення виконання грошового зобов`язання.

Предметом зустрічного позову з урахуванням заяви про зміну його підстав, є визнання недійсним з моменту укладення кредитного договору.

При цьому, як вбачається з ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 03.12.2019 у справі №759/6998/15-ц предметом її розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором, дійсність якого оспорюється ОСОБА_1 з приводу чого був поданий вищевказаний зустрічний позов.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

З точки зору закону, підставою для зупинення провадження в справі є полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі в силу встановлення рішеннями по цих справах преюдиційних фактів.

З пункту 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2, вбачається, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання доведеними обставини необхідності зупинення провадження у справі з наведених у клопотанні підстав, тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 253, 352-355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03.03.2020.

Суддя Ю.В. Войтенко