Провадження № 2/643/1230/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2020 року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Насирової М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати недійсним п.1.5 Договору кредиту та страхування №Р 24.00505.003918772 від 07.05.2018р., в частині щомісячної оплати за «інші послуги» банку укладений між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» та п.7.4 Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № Р 24.00505.003918772 від 07.05.2018р.; зобов`язати відповідача АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок здійснених з часу укладення Договору кредиту та страхування № Р 24.00505.003918772 від 07.05.2018р. ОСОБА_1 платежів, зарахувавши сплачену позивачем у сумі цих платежів з погашення заборгованості «Інші послуги» «Плата за обслуговування кредитної заборгованості» в рахунок інших обов`язкових платежів (зі сплати заборгованості по тілу кредиту та процентах), що передбачені умовами Договору кредиту та страхування № Р 24.00505.003918772 від 07.05.2018р.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 07.05.2018року між ним, АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (страховий агент) було укладено договір кредиту та страхування № Р 24.00505.003918772, відповідно до умов якого йому було надано грошові кошти у кредит у розмірі 64300 грн. строком на 60 місяців. В п. 1.5 Договору встановлено, що під час користування кредитом відповідач надає послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, які визначені цим договором, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку №1 до Договору кредиту та страхування від 07.05.2018р. як «Інші послуги банку». Як вбачається із Додатку №1 сукупна вартість «інших послуг» складає 122877,30грн., а загальна вартість кредиту 191059,03грн. Тобто сума ,яка підлягає сплаті за «інші послуги» майже вдвічі більша за суму наданого кредиту. Ані в Договорі, ані у Додатку до договору немає переліку послуг, які будуть надаватися за цю плату. Вважає, що умови кредитного договору щодо щомісячної сплати коштів за «інші послуги» банку, переліку яких немає в кредитному договорі є несправедливими через те, що вказана частина Кредитного договору підлягає визнанню його недійсним.

Представником відповідача АТ «Ідея Банк» - Буковинським Т.Й. було подано відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що згідно п.1.1 Кредитного договору, відповідач надав позивачу кредит на поточні потреби у сумі 64 300,00грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позивач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (проценти та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Згідно п.1.2 Кредитного договору, відповідач надає кредит у день підписання Даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п.1.7 Договору. Згідно п.1.7 Кредитного договору, відповідач відкрив позивачу банківський поточний рахунок « НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг 2620_Стартовий_ПР, що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Так, на виконання п.1.2, 1.7 Кредитного договору, відповідач своїм меморіальним ордером №1427871 від 07.05.2018року перерахував на банківський поточний рахунок позивача кредитні кошти в розмірі 53 361,00грн. А меморіальним ордером №1427875 та №1427876 від 07.05.2018року, відповідач перерахував на банківський поточний рахунок страховика ПАТ «Страхова компанія ПЗУ «Україна страхування Життя» страховий платіж в розмірі 10 939,00грн., як оплату по Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку № Р 24.00505.003918772 від 07.05.2018року, чим фактично виконав свої зобов`язання щодо видачі кредиту. Крім того, зазначає, що поданий позивачем примірник Договору кредиту та страхування № Р 24.00505.003918772 від 07.05.2018року є неналежним Кредитним договором та не відповідає дійсності, оскільки був отриманий позивачем, по причині втрати свого примірника, шляхом роздрукування з електронної системи відповідача, яка «підтягує/роздруковує» дані про кредиту, але за останньою Типовою Формою договору, що діє у 2019 році та є повністю відмінною від форми договору, що був укладений з позивачем 07.05.2018року. Відповідач не встановлював ніякої комісії за ведення справи, договору, обліку заборгованості споживача, тощо, про що помилково зазначає позивач. У свою чергу, згідно п.1.4 Кредитного договору відповідач встановив плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Згідно паспорту споживчого кредиту, яку власноручно підписав позивач та яким погодився, плата за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 3,20% від залишку заборгованості на кінець місяця, яку позивач, згідно п.2.1 Кредитного договору, щомісячно повинен сплачувати включно до 7 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Чинним законодавством України надано право відповідачу отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке прямо передбачено ЗУ «Про споживче кредитування», а тому немає підстав для визнання Кредитного договору в тій частині недійсним.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 08.11.2019року, було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 05.12.2019року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_2. до суду надійшла заява, в якій останній просить провести засідання за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Додаткових доказів по справі зі сторони позивача подаватися не буде.

Представник відповідача Буковинський Т.Й. в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позов, в якому просить розгляд справи проводити без участі АТ «Ідея Банк».

Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд не бере до уваги, договір кредиту та страхування № Р24.00505.003918772 від 07.05.2018року наданий позивачем, оскільки він не містить необхідних реквізитів та підпису позичальника, в той же час суд приймає до уваги Кредитний договір № Р24.00505.003918772 від 07.05.2018року та Договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку № Р24.00505.003918772 від 07.05.2018року, наданий представником відповідача.

Так, судом встановлено, що 07.05.2018року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір № Р24.00505.003918772 та Договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку.

Згідно п.1.1 Кредитного договору, відповідач надав позивачу кредит на поточні потреби у сумі 64 300,00грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (проценти та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

Згідно п.1.2 Кредитного договору, Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п.1.7 Договору.

Згідно п.1.7 Кредитного договору, Банк відкрив позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг 2620_Стартовий_ПР, що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до меморіального ордеру №1427880 від 07.05.2018року Банк перерахував на банківський поточний рахунок позивача кредитні кошти в розмірі 53 361,00грн.

Відповідно до меморіального ордеру №1427875 від 07.05.2018року, Банк перерахував на банківський поточний рахунок страховика ПАТ «Страхова компанія ПЗУ «Життя» страховий платіж в розмірі 10 939,00грн., як оплату по Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку № Р 24.00505.003918772 від 07.05.2018року.

Згідно п.1.4 Кредитного договору, Банк встановив плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Згідно Паспорту споживчого кредиту, Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, яку власноручно підписав позивач ОСОБА_1 та з яким погодився, плата за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 3,20% від поточної суми заборгованості.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Порушуючи питання про визнання недійсним кредитного договору, ОСОБА_1 посилається на недотримання відповідачем положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні договору і ненадання повної інформації про умови кредитування, а також на те, що умови договору є несправедливими.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, в кредитному договорі від 07.05.2018року, Паспорті споживчого кредиту визначено умови щодо розміру кредиту та процентів за користування кредиту, порядок та строк їх сплати.

Підписавши кредитний договір, позивач засвідчив, що він отримав відомості про умови кредитування, визначені ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 звертався до банку з приводу роз`яснень положень договору чи надання йому інформації з приводу порядку виконання зобов`язань.

Відтак, слід вважати, що сторони під час укладення договору дійшли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, умови договору є зрозумілими для сторін.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про часткове визнання недійсним кредитного договору №Р 24.00505.003918772 від 07.05.2018р.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 / до Акціонерного товариства «Ідея Банк» /м.Львів, вул. Валоап, 11/, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс»/м.Київ, вул. В.Васильківська,15/2/ про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя - Т.М.Довготько