Провадження №2-о/235/25/20
Справа №235/8507/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

за участю заявника - ОСОБА_1

за участю представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Покровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Іванівська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 11.09.2018 року та земельної ділянки площею 6,2500 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. За проханням ОСОБА_3 вона у 2012 році переїхала до спадкодавиці, з якою вони проживали разом з листопада 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 була самотньою людиною, за якою вона здійснювала догляд як член сім`ї. Після її смерті вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не входить до кола осіб- спадкоємців четвертої черги, які мають право на спадщину.

Заявниця просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю не менше п`яти років ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з листопада 2012 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 пояснила, що з 2012 року проживала разом зі спадкодавицею по день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент її проживання з ОСОБА_3 вона була одружена , її чоловік проживав в будинку по АДРЕСА_2 , в якому проживають разом на теперішній час. Її чоловік навідувався до ОСОБА_3 , за якою вона здійснювала догляд.

Представник заявниці в судовому засіданні підтримала вимоги заяви, наполягала на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Іванівської сільської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 44).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 вона знала як сусідку. Бабуся себе погано відчувала та ОСОБА_1 на протязі шість років їй допомагала. Чоловік ОСОБА_1 проживав окремо, але приходив до них до будинку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 проживала по сусідству одна. Її доглядала ОСОБА_1 , яка з 2012 року з нею проживала в будинку, допомагала по господарству, за неї дбала.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 ( а. с. 9).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 6,2500 га що розташована на території Іванівської сільської ради Красноармійського району та житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 11,12).

Заявниця звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 429/02-31 від 07.11.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з недоведеністю факту проживання спадкодавиці однією сім`єю з ОСОБА_1 протягом п`яти років. ( а. с. 23).

Згідно довідок Іванівської сільської ради за № 811 від 12.11.2019 року та № 620 від 09.07.2019 рік ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; з листопада 2012 року по березень 2019 рік проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 19).

Згідно Акту від 09.07.2019 року, затвердженого Іванівським сільським головою, ОСОБА_1 фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , з листопада 2012 року по 30.03.2019 рік разом з ОСОБА_3 однією сім`єю, вели спільне господарство, ОСОБА_1 доглядала за нею, займалась її похованням. ( а. с. 21).

Згідно листа приватного нотаріуса Толочко А.Г. за № 33/01-16 від 06.02.2020 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 , інших спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 невідомо ( а. с. 42,43).

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звернення заявника до суду з вказаною заявою пов`язано з питання прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

Тобто, встановлення факту проживання однією сім`єю має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 Постанови від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка ( чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин ,які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язку. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сімці є факт спільного проживання, ведення спільного господарство, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Факт проживання заявниці ОСОБА_1 з ОСОБА_3 підтверджено актом від 09.07.2019 року. Проте, до відомостей, зазначених в акті про те, що вказані особи проживали однією сім`єю, суд відноситься критично, оскільки заявниця одружена, згідно її пояснень вона проживала також однією сім`єю зі своїм чоловіком, останній , в свою чергу навідувався до будинку ОСОБА_3 , про що підтвердили також свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в судовому засіданні.

Отже, Акт від 09.07.2019 року дійсно підтверджує факт сумісного проживання, проте не підтверджує факт ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, тобто не підтверджує, що взаємовідносини, які склалися між заявником і спадкодавцем мають характер сімейних. ( а. с.11).

Суд зауважує, що жоден з цих свідків також не підтвердили факт ведення заявника зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування та інше.

Жодного доказу з цього приводу не надав і сам заявник.

Отже, посилаючись на факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років, заявник доказів, які б підтверджували пов`язаність їх спільним побутом, наявністю взаємних прав та обов`язків, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України, не надав.

Обставини щодо надання допомоги та піклування заявником про ОСОБА_3 не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.

За таких підстав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1264 ЦК України,ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273,293,294,315 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Іванівська сільська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.02.2020.

Суддя: