Ухвала

Іменем України

про передачу справи за підсудністю

Справа № 712/1484/20

Провадження № 2/712/1141/20

24 лютого 2020 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси м. Черкаси Марцішевська О.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про витребування грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17), посилаючись на те, що 28.12.2015 року позивачкою був уклаладений депозитний договір № 980-021-000165389 від 28.12.2015 року з ПАТ «Банк Михайлівський» у м. Черкасах на суму 50 000 грн, в подальшому збільшила вклад на 16 350 грн., таким чином сума по договору склала 66 350 грн. В травні 2016 року банк припинив виконувати свої обов`язки. Між позивачкою та уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку "Михайлівський" в порядку адміфністративного судочинства у справі № 823/1920/16 розглядався спір з приводу невключення позивачки до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Станом на 01 березня 2020 року відповідач незаконно утримує належні позивачці кошти 45 місяців, чим позивачці завдана моральна шкода. Просить суд витребувати грошові кошти з незаконного володіння відповідача та моральну шкоду в сумі 1 056 789, 60 грн., в тому числі 66 354,14 грн. тіло кредиту, відсотки 895 786,30 грн., пеня 74 648,80 грн., моральна шкода 20 000 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що справа не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, сімейних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як визначено ч. 1 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч.ч. 2,3 ст. 23 ЦПК України.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

За загальним правилом, у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, положення ЦПК України встановлюють правила альтернативної підсудності, тобто підсудності справи за вибором позивача.

Так, відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

При цьому, у розумінні пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавцем є суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, виходячи із вищезазначених норм закону, і з урахуванням предмета спору, суд доходить висновку, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на правовідносини, що виникають внаслідок укладення договору банківського вкладу між вкладником (споживач фінансових послуг за договором) та банком (виконавець послуг).

Відповідно до Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осі?б установа в Україні, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є економічно самостійною установою.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачка звернулась до відповідача з позовом про витребування грошових коштів з незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди.

Аналіз вищевказаних норм законодавства у сукупності із матеріалами даної цивільної справи, дає суду підстави дійти висновку про те, що відповідач не є банком - виконавцем послуг, а тому Закон України «Про захист прав споживачів» не можна застосовувати при вирішенні питання підсудності.

За таких обставин, до спірних правовідносин мають застосовуватися правила, закріплені у ч.2 ст.27 ЦПК України.

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Фонду гарантування вкладі фізичних осіб є місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 17 , що згідно із адміністративно-територіальним поділом міста Києва відноситься до Шевченківського району міста Києва поза межами територіальної юрисдикції Соснівського районного суду м.Черкаси.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Виходячи з аналізу положень ЦПК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до суду, якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ст.ст.30, 31 ЦПК України, оскільки Соснівський районний суд м. Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення права позивачки на справедливий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст.30,31, 32 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Направити цивільну справу № 712/1484/20 за позовом ОСОБА_1 до фонду гарантування вкладів фізичних осіб про витребування грошових коштів, за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ознайомитись з повним текстом судової ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Марцішевська

Дата винесення тексту ухвали 24 лютого 2020 року.