Справа №597/210/20
Провадження №2/597/62/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2020 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дудяка С.В.

з участю:

секретаря судового засідання Богдана В.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 , покликаючись на те, що відповідач являється зареєстрованим у його будинковолодінні, однак не проживає в ньому понад 6 місяців без поважних причин і не бажає добровільно знятися з реєстрації. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинковолодінні створює йому незручності в оплаті за газо-, електропостачання, порушує його права як власника. У зв`язку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належним йому.

Ухвалою суду 30.01.2020 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так, як проти цього не заперечує позивач.

Відповідно до ст.178 ч.8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задоволити позов, виходячи із наступного:

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинковолодіння, що за адресою АДРЕСА_1 .

Вищевказане стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2019 року №162311202.

Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1 відповідач зареєстрований у вищевказаному будинковолодінні з 15.03.1994 року.

Крім цього, факт реєстрації відповідача у належному позивачу будинковолодінні стверджується довідкою №85 виданою 27.01.2020 року виконавчим комітетом Нирківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області.

Також цією ж довідкою стверджується те, що відповідач ОСОБА_2 з 22.11.2018 року по даний час не проживає у належному позивачу будинковолодінні, що в АДРЕСА_1 .

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід`ємними складовими права власності. Користуванням та володінням по відношенню до такого майна, як житлове приміщення, є в тому числі і право проживання в ньому.

Відповідно до ст.71 ч.1 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК УРСР).

З наданих позивачем доказів, пояснень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що відповідач дійсно не проживає з листопада місяця 2018 року у будинковолодінні, належному позивачу, тому даний позов слід задоволити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.71, 72 Житлового кодексу УРСР, ст.ст.16, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 90, 141, 178 ч.8, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання якого с.Гумниська Теребовлянського району Тернопільської області таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.ст.284, 354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, а відповідачем протягом 30 днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення.

Повне рішення суду складено 18.02.2020 року.

Суддя

С. В. Дудяк