Справа № 6-696/11
Провадження № 6/461/126/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2020 року. м. Львів.

Галицький районний суду м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові заяву адвоката Сухарини Володимира Стефановича в інтересах ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Вимоги заяви мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2010р. по справі №2-1063/2010 задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1-700/94 від 06.04.2007р. Стягнуто солідарно з відповідачів в користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 440 197,16 грн. На підставі зазначеного рішення Шевченківський районний суд м. Львова 14.03.2011 року видав виконавчий лист №2-1063/2010. На виконання виконавчого листа №2-1063/2010 постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області - Тетюка P.M. було відкрито виконавче провадження ВП№36657768 про стягнення зазначених коштів з відповідачів. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 грудня 2011 року у справі №6-696/11 задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження в праві виїзду ОСОБА_1 за межі України до виконання нею своїх зобов`язань по виконанню виконавчого листа №2-1063/10, виданого 14.03.2011 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.05.2018 року у справі №2-1063/10 заяву ОСОБА_3 задоволено, замінено стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ОСОБА_3 05.06.2018 року стягувач ОСОБА_3 подала заяву про повернення виконавчого документа: виконавчий лист №2-1063/10 від 14.03.2011 року стягувачу. 07.06.2018 року виконавче провадження (ВП№36657768) по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1063/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу було завершено і постановою державного виконавця на підставі п.1. ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу. Оскільки виконавче провадження, що стало підставою для звернення державного виконавця із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - завершене, а виконавчий лист повернуто стягувану, тому просить вимоги заяви задовольнити.

Заявник у судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити.

Державний виконавець не з`явився у судове засідання, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2011 року подання державного виконавця Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області Мироненко В.В. - задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 1958 року народження, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 до сплати нею заборгованості згідно виконавчого листа №2-1063/10, виданого 14.03.2011 року Шевченківським районним судом м. Львова.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 21.01.1994 року громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом.

Згідно ч. 1 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Як встановлено в судовому засіданні підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_4 було невиконання нею зобов`язань згідно виконавчого листа №2-1063/10.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.05.2018 року у справі №2-1063/10 заяву ОСОБА_3 задоволено, замінено стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ОСОБА_3 за правом грошової вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова у справі №2-1063/10.

05.06.2018 року стягувач ОСОБА_3 подала заяву про повернення виконавчого документа: виконавчий лист №2-1063/10 від 14.03.2011 року стягувачу.

07.06.2018 року виконавче провадження (ВП№36657768) з примусового виконання виконавчого листа №2-1063/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу було завершено і постановою державного виконавця на підставі п.1. ч.І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу.

Згідно бази даних АСВП станом на 05.11.2020 року виконавче провадження ВП№36657768, де боржником є ОСОБА_1 - завершене, крім того на даний час виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділах ДВС немає, тобто підстави, які слугували причиною застосування до ОСОБА_1 , тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України перестали існувати.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, викладених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За наведених обставин обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон у даному випадку не досягає мети, із якою пов`язують таке обмеження, а саме реального виконання судового рішення

Згідно ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Беручи до уваги, що виконавчий лист у виконавчому провадженні про стягнення з боржника заборгованості повернуто стягувачу, вказані обмеження застосовувались до боржника в межах даного виконавчого провадження, суд вважає, що відпали підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подана заява є обґрунтованою та слід скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, застосоване щодо ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 1958 року народження, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2011 року у справі №6-696/11 рік.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2020 року.

Суддя О.Р. Юрків.