УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 191/3030/17

провадження № 61-3050ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І. розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі: Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Держави України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 500,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2018 року скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Дніпровського апеляційного суду про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року.

Заяву мотивовано тим, що на «сьогоднішній день» слідчим поліції зафіксовано завдану ОСОБА_1 грошову шкоду та відкрито кримінальне провадження на підставі завданої шкоди, що є нововиявленими обставинами у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року відмовлено.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду у якійпросить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, повернути справу для повторного апеляційного розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України ).

Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи у задоволенні заяви виходив з того, що викладені у заяві обставини не є нововиявленими, ці обставини існували на час розгляду справи й були відомі заявнику на час розгляду справи, були предметом доказування у справі та досліджувались під час апеляційного розгляду справи.

Доводи касаційної скарги про неповне дослідження судом апеляційної інстанції обставин справи не є у розумінні статті 423 ЦПК України нововиявленими обставинами та зводяться до незгоди заявника зі змістом судового рішення.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п`ятої та шостої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі: Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу досудового розслідування.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель