ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Придніпровський районний суд м. Черкаси
УХВАЛА

28 лютого 2020 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Черкаського апеляційного суду в складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Уповноважений Верховної ради з прав людини, Пенсійний фонд України, Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року частково задоволено клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2020 року у вказаній справі, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та відкрито апеляційне провадження.

27 лютого 2020 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подано заяву про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23 січня 2020 року, в обґрунтування якої скаржник вказує на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду, що має місце у даному випадку, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

За таких обставин, основною умовою для відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору є майновий стан особи, що звертається до суду. Особа має довести той факт, що її майновий стан дійсно є таким, що змушує особу звернутись до суду з проханням про відстрочку, розстрочку або звільнення від сплати судового збору.

Надані позивачем докази на підтвердження обставин неможливості сплати судового збору та щодо скрутного майнового стану на момент подання апеляційної скарги не свідчать про наявність виключних обставин для звільнення його від сплати судового збору.

Так, згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в електронному вигляді, дохід ОСОБА_1 за перший-третій квартали 2019 року склав 44760,32 грн; з поданої позивачем виписки з банку вбачається, що позивач отримав надходження за 2019 рік в розмірі 16130,05 грн, що свідчить про те, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду в розмірі 420,40 грн не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Крім того, під час подачі апеляційної скарги скаржником вже було заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги із зазначенням таких самих підстав, що вказані у заяві від 27 лютого 2020 року, яке було розглянуто колегією суддів 18 лютого 2020 року, та з урахуванням майнового стану позивача та тих обставин, що позивач звертається із позовом для захисту трудових прав, ухвалено рішення про відстрочення від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, задля забезпечення права позивача на доступ до суду.

Інших виключних обставини, які можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору заявником не наведено.

У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 368 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Уповноважений Верховної ради з прав людини, Пенсійний фонд України, Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова