Справа № 496/1531/19
Провадження № 2/496/181/20
11 лютого 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Галич О.П.,
секретаря Величко Н.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3
вимоги позивача: про скасування арешту
позивач повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
відповідач повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився.
треті особи повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явились.
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить Скасувати арешт на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-2689/2008 та ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2011 року у цивільній справі № 2-1364/2011 та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 15 липня 2011 року № 27676432 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт зазначених об`єктів (обтяження № 8255257, № 825587, № 849414, № 8605752, № 8650171, № 11355373, № 11508816).
2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Рішеннями Біляївського районного суду Одеської області, ухваленими в цивільних справах № 2-2689/2008, № 2-312/2009 та № 2-1364/2011, було підтверджено право ОСОБА_4 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (колишня адреса: с-ще Червоний Розселенець). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, але за життя залишив на ім`я позивача заповіт, згідно якого заповідав їй все своє майно (заповіт нотаріально посвідчений 10 січня 2019 року, реєстровий № 33). Згідно довідки № 24/02-14, виданої 30 січня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., позивач являється спадкоємцем померлого ОСОБА_4 . Під час розгляду вищезазначених справ з метою забезпечення позову були подані клопотання про накладення арешту на вищезазначений об`єкт. Ухвалами Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-2689/2008, від 2 квітня 2009 року у цивільній справі № 2-312/2009 та від 4 липня 2011 року у цивільній справі № 2-1364/2011 було накладено арешт на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , та заборону відчуження вказаного спірного нерухомого об`єкта у будь-який спосіб. Крім того арешт на вищезазначене майно був продубльований головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського району Одеської області Яровим В.М. (постанова № 27676432 від 15 липня 201 1 року). Зазначені обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10 січня 2019 року. Після завершення справ ані суд ані ОСОБА_4 не звернули уваги на чинність арешту, тільки тепер, коли постало питання про прийняття спадщини, стало актуальним питання зняття арешту та заборони відчуження нерухомих об`єктів. Крім того, згідно інформаційного листа № 356/25, виданого 18 січня 2019 року Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в провадженні відділу відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_4 . Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що заходи забезпечення позову втратили свою актуальність, у зв`язку з чим можуть бути скасовані судом.
3. Представник відповідача відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. У судове засідання позивач не з`явилась, але надіслала заяву про розгляд справи без її участі, та просила проводити розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2019 року, цивільну справу № 496/1531/19, передано в провадження судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.
6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 02 травня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 30 серпня 2019 року було залучено до участі у розгляді справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 19 вересня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу.
9. Відповідач - Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
10. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України) та в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
11. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
12. Судом встановлено, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-2689/2008 клопотання ОСОБА_2 задоволено та в якості забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання правочину, вчиненого під впливом помилки недійсним, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права спільної сумісної власності - накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_3 , що розташований на земельній ділянці розміром 0,16 га., що належить ОСОБА_4 (а.с. 113)
13. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2011 року у цивільній справі № 2-1364/2011 клопотання ОСОБА_5 задоволено та в якості забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, отриманих попередньо по неукладеному договору купівлі-продажу житлового будинку та стягнення моральної шкоди - накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_3 , що розташований на земельній ділянці розміром 0,16 га., що належить ОСОБА_4 (а.с. 27)
14. Зі справи № 2-1364/2011 та справи № 2-2689/2008 вбачається, що при винесенні судом рішень у вказаних справах, питання щодо скасування арешту на житловий будинок АДРЕСА_3 не вирішувалось. (справа № 2-1364/2011, а.с. 110-112, 140-143; справа № 2-2689/2008, а.с. 177-179, 200-203)
15. Відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області за виконавчим провадженням № 27676432 ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 04.07.2011 року по справі № 2-1364/11 про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_3 було виконано. (справа № 2-1364/2011 а.с. 46)
16. Відповідно до заповіту від 10.01.2019 року, зареєстрованого в реєстрі № 33, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., ОСОБА_4 заповів право власності на все своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день його смерті належатиме йому та на що він за законом матиме право, позивачу ОСОБА_1 . (а.с. 7)
17. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 6)
18. З довідки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої О.О. за вих. № 24/02-14 від 30.01.2019 року вбачається, що позивач є спадкоємцем щодо майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 5)
19. Відповідно до листа Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 356/25 від 18.01.2019 року, у автоматизованій системі виконавчих проваджень відносно позивача на виконанні виконавчий документ у відділі не перебуває. (а.с. 12)
20. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2019 року вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_3 накладено арешт відповідно до ухвали суду від 04.07.2011 р. по справі № 2-1364/2011 р. (а.с. 9-11).
V. Оцінка Суду.
21. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
22. Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.
23. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
24. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
25. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого Королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
26. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
27. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
28. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
29. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.
30. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: - винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; - винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; - винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
31. Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-2689/2008 та ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2011 року у цивільній справі № 2-1364/2011 державним виконавцем було винесено постанову від 15 липня 2011 року про виконання арешту у виконавчому провадженні № 27676432.
32. Крім того, у справах № 2-2689/2008 та № 2-1364/2011 судом при винесенні рішень не було вирішено питання щодо скасування арешту на житловий будинок АДРЕСА_3 .
33. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
34. Відповідно до п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу при цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета; інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
35. Оцінюючи доводи позивача щодо неможливості захистити свої права в інший спосіб, оскільки вона не є стороною у вказаних справах, в межах яких було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт, суд вважає, що позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке їй заповів померлий ОСОБА_4
36. На думку суду, подальший арешт всього майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна.
37. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
38. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, яке їй заповів померлий ОСОБА_4 , підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.
39. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування арешту задовольнити.
2. Скасувати арешт на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-2689/2008 та ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04 липня 2011 року у цивільній справі № 2-1364/2011 та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 15 липня 2011 року № 27676432 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт зазначених об`єктів (обтяження № 8255257, № 825587, № 849414, № 8605752, № 8650171, № 11355373, № 11508816).
3. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
6. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Повний текст рішення складено 21 лютого 2020 року.
Суддя О.П. Галич