ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1951/19Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н. В.
Провадження № 22-ц/817/37/20 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 302000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - позивача ОСОБА_1 , представника відповідача

Шманьківчицької сільської ради Чортківського

району сільського голови Ненчин Н.П.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2019 року, постановлене суддею Яковець Н.В. у цивільній справі № 608/1951/19 за позовом ОСОБА_1 до Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання протиправним і скасування рішення 37 сесії 7 скликання Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 18 липня 2019 року № 276 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання протиправним і скасування рішення ради від 18 липня 2019 року № 276 та зобов`язання вчинити дії, в обґрунтування якого зазначив, що 18 квітня 2019 року звернувся з заявою до сільського голови Шманьківчицької сільської ради про надання дозволу на користування земельною ділянкою площею 0,33 га в полі № 6 для ведення особистого селянського господарства, якою з 1997 року користувався його померлий батько ОСОБА_2 , і яка останнім за життя не була приватизована. Не зважаючи на те, що після смерті батька він продовжував користуватися вказаною земельною ділянкою та сплачувати у 2016-2017 р.р. земельний податок, рішенням 37-ї сесії 7-го скликання Шманьківчицької сільської ради Чортківського району від 18 липня 2019 року № 276 у задоволенні його заяви було відмовлено без зазначення передбачених законом підстав такої відмови, чим, на його думку, порушено його права та майнові інтереси, як спадкоємця померлого батька.

Рішенням Чортківського районного суду від 30 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його необґрунтованим, постановленим без з`ясування дійсних обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким позов задовольнити, стягнувши судові витрати в розмірі 768, 40 грн., понесені ним при зверненні з позовною заявою до суду першої інстанції та 1152, 60 грн. - при поданні апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неврахування судом і ненадання належної правової оцінки ряду обставин, що мають значення для справи, зокрема: підтвердженому документально факту сплати ним земельного податку за користування спірною земельною ділянкою після смерті батька, що в свою чергу свідчить про згоду сільської ради з таким користуванням, а також відсутності в оскаржуваному ним рішенні визначених ст. 123 ч. 1 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні йому в користування земельної ділянки.

Крім цього, звертає увагу на неврахування судом при постановленні рішення вимог ст. 119 ЗК України, яка передбачає право громадянина на звернення до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу у власність земельної ділянки за умови добросовісного, відкритого та безперервного користування такою земельною ділянкою протягом 15 років і відсутності документів, які б свідчили про наявність у нього права на цю землю, а також - встановленої рішенням Чортківського районного суду від 20.04.2018 року в справі № 608/2074/17 обставини, яка не підлягає доказуванню, що, починаючи з 1997 року його батько, а після смерті й позивач, добросовісно, відкрито та безперервно користувалися земельною ділянкою протягом 19 років.

У своєму відзиві Шманьківчицька сільська рада Чортківського району Тернопільської області просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2019 року без змін, посилаючись на те, що доводи апелянта є безпідставними і надуманими, такими, що не відповідають зібраним доказам і встановленим обставинам справи, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку та ухвалив законне, обґрунтоване і справедливе рішення з дотриманням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та не порушив норми процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції дав вірну оцінку факту відчуження позивачем отриманого в порядку спадкування після померлого батька майна земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1100 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1800 га.

Крім цього, безпідставними вважає й посилання апелянта, як на доказ порушення його майнових прав рішенням органу місцевого самоврядування, на наявність податкових повідомлень-рішень від 25.04.2018 року про необхідність сплати ним земельного податку в розмірах 13, 52 грн. та 7, 13 грн., оскільки дані платежі стосувались відчужених позивачем земельних ділянок (для обслуговування будинку та городу біля будинку).

З урахуванням того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача у визначеному законом порядку не оформив права землекористування спірною земельною ділянкою, а позивач, скориставшись правом спадкоємця оформив право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення ОСГ площею 0, 1800 га, то повторна безоплатна приватизація даного виду землекористування законом не передбачена. При цьому, позивач не довів у суді першої інстанції, що було дотримано порядку приватизації та не заперечив того факту, що державний акт на спірну земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не був виготовлений і йому не видавався.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній. Додатково пояснив, що відповідно до положень ч. 7 ст. 5 ЗУ «Про особисте селянське господарство» він наділений правом на збільшення земельної ділянки в межах норм, встановлених ст. 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства, оскільки попередньо ним було реалізоване право на приватизацію земельної ділянки вказаного призначення меншої площі ніж 2,0 га й будь-яких обмежень щодо приватизації земельних ділянок певного виду цільового призначення, зокрема, що полягає у неможливості приватизувати дві окремі земельні ділянки загальною площею 2,0 га, законодавство України не містить.

Представник Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області сільський голова Ненчин Н.П. апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, перевіривши законність оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням 37 сесії VII скликання Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 18 липня 2019 року № 276 за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , останньому відмовлено в надані земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в користування з підстав, що він вже скористався правом приватизації земельних ділянок для вказаних цілей (а.с. 25).

Пункт 2 вищевказаного рішення свідчив, що таке не набрало необхідної кількості голосів.

Рішенням 38 сесії VІІ скликання Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 15 серпня 2019 року № 280 «Про внесення змін до рішення № 276 від 18.07.2019 року «Про розгляд заяви» вирішено скасувати п. 2 рішення № 276 від 18 липня 2019 року.

Рішенням № 32 «Про передачу громадянам с. Шманьківчики безплатно в приватну власність та користування земельних ділянок», прийнятого 14 липня 1997 року на 8 сесії ХХІІ скликання Шманьківчицької сільської ради народних депутатів Чортківського району Тернопільської області, передано громадянам безкоштовно у приватну власність земельні ділянки площею 163,7 га, у тому числі: а) для обслуговування житлових та господарських будівель 22,5 га; в) для ведення особистого підсобного господарства 135 га і в користування загальною площею 5,2 га; зобов`язано громадян села виготовити Державний акт на право власності на земельні ділянки; зобов`язано громадян суворо дотримуватись встановлених границь земельної ділянки. Зокрема, у списку за № 183 серед таких громадян значився батько позивача ОСОБА_2 , якому передано землі загальною площею 0, 60 га; у приватну власність 0,60 га, в тому числі: а) 0,03 га і б) 0,57 га; город біля хати 0,04 га і поле № 6 площею 0, 53 га.

Рішенням 6 сесії VІ скликання Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 08 квітня 2016 року № 39 "Про вилучення земельних ділянок в громадян, які померли та виділення їх правонаступникам в с. Шманьківчики», у громадян, в списку за № 1 серед яких значиться батько позивача - ОСОБА_2 , вилучено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0, 33 га поле АДРЕСА_1 та виділено її ОСОБА_3 .

Дане рішення було предметом оскарження в суді й за результатами розгляду позову ОСОБА_1 таким, що набрало законної сили рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2018 року рішення 6 сесії VІ скликання Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області визнано недійсним та скасоване (а.с. 8-15).

У 2018 році ГУ ДФС У Тернопільській області позивачу ОСОБА_1 нараховувались до сплати земельні податки на бюджетний рахунок Управління державної казначейської служби України у Чортківському районі Тернопільської області на суми 7, 13 грн. та 13, 52 грн. (а.с. 18-19).

7.08.2018 року позивач ОСОБА_2 відчужив (продав) земельні ділянки площею 0,1100 га (присадибна ділянка) і площею 0,1800 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовані в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області (а.с. 32-33).

Державний акт на земельну ділянку площею 0, 33 га в полі № 6, якою користувався батько позивача, за життя ОСОБА_2 , виготовлений не був.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За ч. 9 ст. 79 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера, а згідно вимог ч. 10 цієї ж статті державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності; г) прийняття спадщини; виділення в натурі ( на місцевості) належної їм частки (паю).

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності невстановлена судом.

В той же час, частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ч. 2 ст. 118 ЗК України).

Згідно вимог ч. 10 цієї ж статті відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Також, статтею 121 ЗК України передбачено право громадян на безоплатну приватизацію земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 121 ЗК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 га, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм установлених ст.121 ЗК України.

У відповідності до ст. 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЗК України одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки право власності на земельну ділянку спадкоємцем (батьком позивача) за його життя у встановленому законом порядку не набуто (відсутнє рішення компетентного органу, земельна ділянка не сформована, як об`єкт цивільних прав, державний акт не було видано й право власності не зареєстровано), то відповідно - не перейшло таке право в порядку спадкування на вказану земельну ділянку й до спадкоємця померлого позивача ОСОБА_1 , а відтак не можна вважати порушеними оскаржуваним рішенням його права.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступних підстав.

Так, в порушення вимог ст. ст. 263-264 ЦПК України, суд першої інстанції не дав належної правої оцінки змісту оскаржуваного рішення Шманьківчицької сільської ради Чортківського району від 18.07.2019 року за № 276, а зокрема,- зазначеній органом місцевого самоврядування підставі відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання йому в користування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, якою є те, що останній вже скористався правом приватизації земельних ділянок, в тому числі й для ведення особистого селянського господарства (а.с.25) та не перевірив наявності фактичних підстав для такої відмови, обмежившись лише тим, що земельна ділянка, яку просив передати йому в користування позивач, як така, що не перебувала у власності батька, не могла бути переданою органом місцевого самоврядування в порядку спадкування й сину.

Обґрунтовуючи свої заперечення відносно заявленого позову що стосуються факту використання позивачем права на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідач Шманьківчицька сільська рада посилалася й на те, що розпорядившись правом на приватизацію земельної ділянки площею 0,18 га з кадастровим номером :01:00161139 для ведення ОСГ, ОСОБА_1 в подальшому продав її.

Разом з тим, органом місцевого самоврядування при прийнятті оспорюваного рішення не враховано, а судом не дано належної правової оцінки тій обставині, що граничні розміри земельних ділянок, правом на безоплатну приватизацію яких наділені громадяни України визначені ст. 121 ч. 1 ЗК України, і зокрема 2 га для ведення особистого селянського господарства при зверненні ОСОБА_1 18.04.2019 року до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою не були перевищені навіть з урахуванням раніше приватизованої ним земельної ділянки площею 0,18 га.

Також, не з`ясовано, яким є правовий статус земельної ділянки після прийняття Чортківським районним судом рішення в справі № 608/2074/17 (а.с. 8-11), яким визнано незаконним і скасовано рішення Шманьківчицької сільської ради від 08.04.2016 року № 39 про передачу у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_3 , і з приводу якої про надання в користування звернувся до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою позивач у даній справі ОСОБА_1 18.04.2019 року.

Як встановлено в ході розгляду справи апеляційним судом, спірна земельна ділянка після скасування в судовому порядку рішення ради від 08.04.2016 року № 39 є вільною, іншим особам у власність не передавалася, розпорядником вказаної землі залишається орган місцевого самоврядування.

Беручи до уваги вказану обставину, а також те, що на дату звернення з даним позовом площа приватизованої позивачем земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства складала лише 0,18 га, колегія суддів приходить до висновку, що відмова Шманьківчиської сільської ради в надані ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,33 га для ведення особистого селянського господарства в користування з посиланням, що він вже скористався правом приватизації земельних ділянок для вказаних цілей, суперечить вимогам ст. 121 Земельного Кодексу України, ч. 7 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», оскільки максимальний розмір земельної ділянки, який особа вправі приватизувати для ведення особистого селянського господарства складає 2 га (ст. 121 ЗК України), а відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 га, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм установлених ст.121 ЗК України.

За вказаних, обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не можна визнати законними та обґрунтованими.

При цьому, заперечення відповідача Шманьківчицької ради Чортківського району щодо заявленого позову з посиланням на вимоги ч. 4 ст. 121 ЗК України, яка передбачає можливість передачі земельних ділянок безоплатно у власність громадян один раз по кожному виду використання колегія суддів вважає безпідставними, які такі, що спростовуються змістом цієї ж статті, в якій одночасно з вказаним міститься й посилання на відповідні межі норм, визначені цим Кодексом, в той час як такі межі для даного виду землекористування встановлені п. б) ч. 1 ст. 121 ЗК України й складають 2 га. Крім цього, будь-які інші обмеження права громадян на приватизацію земельних ділянок, в тому числі (передача органом місцевого самоврядування земельної ділянки лише одним масивом) законом не передбачено.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й заперечення відповідача відносно заявленого позову з посиланням на те, що батьком позивача у визначеному законом порядку не оформлено права землекористування спірною земельною ділянкою, оскільки за умови приватизації позивачем земельної ділянки для ОСГ площею лише 0,18 га та перебування земельної ділянки на час звернення з відповідною заявою у комунальній власності Шманьківчицької сільської ради, сам по собі факт не оформлення батьком позивача у визначеному законом порядку права землекористування на земельну ділянку площею 0,33 га в полі № 6, якою він користувався за життя, жодного правового значення для вирішення вказаного питання не має. Будь-яких інших об`єктивних причин, які б перешкоджали органу місцевого самоврядування виділити в користування позивачу бажану земельну ділянку стороною відповідача в оскаржуваному рішенні не наведено й таких не встановлено в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відхиляє колегія суддів заперечення відповідача щодо безпідставності заявленого позову й з посиланням на факт відчуження позивачем приватизованих ним земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1100 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1800 га, право на що отримано ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлого батька, оскільки ставши власником вищевказаних земельних ділянок ОСОБА_1 вправі був ними розпорядитися на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом не застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2019 року в даній справі підлягає скасуванню з прийняттям колегією суддів нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним і скасування рішення 37 сесії 7 скликання Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 18 липня 2019 року № 276 та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 на сесії ради.

У відповідності до п.п. б), в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення повинна містити, в тому числі, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також - розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій від 02.10.2019 року за № N1D3C5921M (а.с.1) та від 25.11.2019 року за № (а.с. 47), позивачем ОСОБА_1 за подання позовної заяви до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., а за подання апеляційної скарги 1152, 60 грн., які в зв`язку з прийняттям колегією суддів рішення про задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 141 ч. 1, 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 3, 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 121 ч. 1 п. б), ч. 4; 152 ч. 3 Земельного кодексу України, ст. 5 ч. 7 Закону України «Про особисте селянське господарство», суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2019 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області задовольнити. Визнати незаконним і скасувати рішення 37 сесії 7 скликання Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 18 липня 2019 року № 276 та зобов`язати Шманьківчицьку сільську раду Чортківського району Тернопільської області повторно розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,33 га в полі № 6 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області.

Стягнути зі Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 10 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді