Справа № 755/4543/20 Головуючий 1 інстанція- Гаврилова О.В.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 03 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивачка мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач ОСОБА_2 . Шлюб між сторонами не укладався. Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. та стягнуто аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Вказувала, що виконавчі листи № 753/25015/18, видані 06 грудня 2019 року Дарницьким районним судом м.Києва перебувають на виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, однак відповідач ухиляється від свого обов`язку по сплаті аліментів. Станом на 18 березня 2020 року загальний борг по аліментам складає 74032 грн. Просила стягнути пеню за несплату аліментів за період з 24 грудня 2018 року по 18 лютого 2020 року у розмірі 74032 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 03 серпня 2020 року задоволена заява відповідача ОСОБА_2 і провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 359/3874/20, яка перебуває в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу сплати аліментів на утримання дитини і утримання жінки з якою проживає дитина, скасування заборгованості по аліментам.

Не погоджуючись із ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про зупинення провадження, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та їх невідповідність матеріалам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм маеріального права.

Скарга мотивована необгрунтованістю ухвали та хибністю висновків суду про

- 2 -

неможливість вирішення її позову до вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_2 , а наявні у цій справі докази дозволяють її розглянути. Між двома справами відсутній матеріально-правовий зв`язок. Вважає, що позов ОСОБА_2 в іншій справі є завідомо безпідставним, а відповідач недобросовісно відноситься до свого обов`язку утримувати дитину. Судом не враховано, що її позов не вирішений протягом тривалого часу, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо розумності строків розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення про зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої за його позовом, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд обгрунтовував свої висновки наявністю вказаних у п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України підстав для зупиненння.

При цьому суд виходив з того, що до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 359/3874/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу сплати аліментів на утримання дитини і утримання жінки з якою проживає дитина, скасування заборгованості по аліментам неможливо прийняти рішення в даній справі, окільки предметом спору є зокрема скасування заборгованості по аліментам.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, оскільки вони зроблені в результаті порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у процесуальному законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

За змістом указаної норми під об`єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини справи і відповідні їм правовідносини та як наслідок неможливість сформувати правові висновки щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи, де такі обставини встановлюються.

До таких же висновків прийшов Верховний Суд України у справі № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, де, скасовуючи ухвалу про зупинення провадження у справі за позовом

- 3 -

особи про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат занеповернення позики до вирішення судом позову відповідача про визнання договору позики недійсним, вказав, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. При цьому Верховний Суд України послався, що суд не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б унеможливлювали встановлення при розгляді даної справи наявність обставин, якими особа обґрунтовує свої вимоги, та можливості застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст.625 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів даної справи, предметом спору є захист прав отримувача аліментів ОСОБА_1 , гарантованих їй ст.196 СК України шляхом стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В іншій цивільній справі № 359/3874/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка розглядається Бориспільським міськрайонним судом Київської області, предметом спору є зміна розміру та способу сплати аліментів на утримання дитини та жінки, а також скасування заборгованості по аліментам.

Колегія суддів звертає увагу, що зміна розміру та способу сплати аліментів на утримання дитини та жінки, можлива лише після набрання рішенням законної сили, тобто на майбутнє, а відтак не стосується позовних вимог ОСОБА_1 за минулий час.

Щодо оспорення ОСОБА_2 розміру заборгованості по аліментам, то сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 359/3874/20 за позовом ОСОБА_2 , суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи № 755/4543/20.

При цьому, колегія суддів враховує, що при вирішенні позову ОСОБА_1 суд відповідно до приписів ст.196 СК України та положень процесуального закону має перевірити обставини щодо наявності та розміру заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, а також правильність нарахування позивачкою неустойки, що входить до предмету доказування у справі, незалежно від оспорення платником аліментів розміру боргу в іншій справі. В даній справі відповідач ОСОБА_2 вправі висунути проти позову усі наявні у нього заперечення та надати відповідні докази.

За таких обставин колегії суддів вважає, що наявність іншого спору між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_4 з іншого боку щодо зміни розміру та способу сплати аліментів на утримання дитини і жінки та скасування заборгованості по аліментамніяким чином не впливає на вирішення спору в даній справі.

Також, згідно із ст.210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не має перевищувати 60 днів (ч.1 ст.274 ЦПК України).

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 роу у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер

- 4 -

проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

З матеріалів справи вбачається, що дана справа, розгляд у якій провадиться за правилами спрощеного провадження, не знаходить свого вирішення більше семи місяців, що очевидно та поза всяким сумнівом свідчить про порушення судом розумних строків її розгляду.

Окрім того, зупиняючи провадження, суд не звернув уваги на те, що згідно приписів ч.3 ст.210 ЦПК України зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті передбачено тільки з підстав, встановлених п.п.1-3 ч.1 ст.251 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20 травня 2020 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та хвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засіданні не проводиться.

З огляду на те, що суд постановив проводити розгляд справи без повідомлення сторін, то судове засіданні в такому випадку не проводиться (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Отже, розгляд даної справи по суті почався через тридцять днів з дня відкриття провадження, тобто 20 червня 2020 року, а відтак зупинення провадження з підстав встановлених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України на стадії розгляду по суті процесуальний закон (ч.3 ст.210 ЦПК України) не допускає.

Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи відповідача ОСОБА_2 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про правильність зупинення провадження у справі з огляду на те, що можливе рішення суду в іншій цивільній справі № 359/3874/20 за його позовом до ОСОБА_1 може повністю чи частково виключити задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в даній справі колегія суддів відхиляє з викладених вище підстав. Як вище вказувалося відповідач вправі висунути в даній справі всі наявні у нього заперечення, які будуть судом перевірені.

Додатково, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що скасування судом заборгованості ОСОБА_2 чи звільнення від сплати по аліментам у справі № 359/3874/20 за наявності до того передбачених процесуальним законом підстав може бути підгрунтям для перегляду судового рішення в дній справі за нововиявленими обставинами. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 910/2650/19, де Верховний Суд в тому числі вказав, що можливе подальше визнання недійсним правочину може бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів не приймає до уваги викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи

- 5 -

про те, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, виникає за наявності вини платника за прострочення. Дані обставини відповідно до положень цивільного процесуального закону з`ясовуються при розгляді справи по суті позовних вимог, де сторонами подаються відповідні докази на обгрунтування їх доводів. При перегляді ухвали суду про зупинення провадження суд не вправі давати оцінку доказам, а також вирішувати наперед питання обгрунтованості доводів та заперечень сторін по суті позову і правомірності заявлених позовних вимог.

Решта доводів відзиву на апеляційну скаргу не спростовують висновків апеляційного суду про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 03 серпня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: