Справа №204/5687/20
Провадження №2/204/1656/20
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

24 листопада 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Шаповалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ⅓ частки усіх видів його заробітку кожному, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, а також на утримання позивача в розмірі ј частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 29 квітня 2015 року та від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів. Спільне життя з відповідачем не склалося, останній не приділяє уваги сім`ї та всі зароблені кошти витрачає на власні потреби, шлюбні відносини фактично припинені. Вказує, що позов про розірвання шлюбу буде поданий позивачем до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська. Діти мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, внаслідок чого позивач не має можливості самостійно утримувати дітей. Позивачу також відомо, що розмір неофіційної заробітної плати відповідача складає приблизно 20000 гривень та він працює фітнес-тренером. Звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Позивач зазначає, що її дохід складає мінімальну заробітну плату та зазначеної суми недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітнього сина так і її особистого проживання. Також позивач вимушена витрачати багато коштів на лікарів та логопедів. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що сторони одружені з 29 квітня 2015 року (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11, 12).

Також судом встановлено, що сторони живуть окремо, діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч.ч. 1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійного доходу не має; має діагноз ЗПРР та перебуває під наглядом невролога (а.с.13-15).

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров`я.

Відповідач має задовільний стан здоров`я; матеріали справи не містять відомостей, що відповідач має інших дітей та утриманців, а також стягнення за виконавчими документами.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі ⅓ частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей за минулий час з 01 січня 2020 року, а не з дати подання позову до суду, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено вжиття заходів щодо отримання аліментів та неможливості їх отримати з 01 січня 2020 року і до звернення з позовом до суду.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача є надмірним, і такими, що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону будуть аліменти на утримання позивача у розмірі ⅙ частки усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ч.2 ст.18, ч.2 ст. 84, ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ⅓ частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 вересня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі ⅙ частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 вересня 2020 року і до 25 жовтня 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Допусти негайне виконання судового рішення у межах суми аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий: