Справа № 183/952/19
№ 2/183/568/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,
13 лютого2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідачем накладено арешт на все його нерухоме майно відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ в Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.04.205 року.
06.05.2015 року державним реєстратором Новомосковського МРУЮ внесено відповідний запис на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Позивач зазначив, що він звернувся до органу державної виконавчої служби з заявою про знаття арешту з майна, на що отримав відповідь, якою йому було відмовлено у задоволенні заяви та повідомлено, що правові підстави для винесення відповідних постанов щодо знаття арешту з майна відсутні.
Арешт накладено державним виконавцем в зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 183/6172/14, виданим 29.01.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 45 102,33 грн.
Постановою ВДВС Новомосковського МРУЮ від 23.09.2015 року виконавче провадження закінчено та виконавчий лист направлено до Синельниківського МРУЮ, виконавчий лист був втрачений при почтовій пересилці.
В зв`язку з наведеним ОСОБА_1 вважає, що арешт на належне йому майно накладено безпідставно, чим порушуються його майнові права щодо належного розпорядження власністю, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.
Ухвалою суду від 19 лютого2019 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити заявлені ним вимоги.
Представник відповідача - Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. від 17.04.2015 року на підставі виконавчого листа № 183/6172/14, виданого 29.01.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 45 102,33 грн., було відкрите виконавче провадження № 47244699.
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. від 17.04.2015 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.
Згідно копії відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 142156154 від 22.10.2018 року вбачається, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП 47244699 від 17.04.2015 року державним виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ Резніченко А.О. було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , номер обтяження 8473514.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 142156154 від 22.10.2018 року,1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Резніченко А.О. від 23.09.2015 року було закінчене виконавче провадження, оскільки підвідомче ВДВС Синельниківському МРУЮ.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст.. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Згідно положень розділів 3 та 7 ЦПК України, п.2 та п.5 Постанови Пленуму ВСС від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VІ) (далі - Закон про виконавче провадження).
Суд приходить до висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав, оскільки ним заявлені позовні вимоги до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, а не до особи, в інтересах якої було накладено арешт на майно, оскільки Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області не є належним відповідачем, арешт на майно позивача накладено в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.
На підставі викладено та керуючись, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, - відмовити.
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складене 22 січня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький