Справа № 521/6616/19
Провадження № 2/521/386/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

при секретарі Юраш К.Ю.

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до домовленостей між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мали місце у 2011 р., останній обіцяв надати позивачу посередницькі послуги в придбанні квартири в м. Одесі та реєстрації права власності на неї. Для виконання прийнятих ОСОБА_4 обов`язків, позивач протягом серпня

2011 р. лютого 2012 р. передала відповідачу грошові кошти у сумі 10 900 доларів США та 12 500 грн. Зобов`язання відповідач мав виконати до 15.01.2012 р.

18.05.2012р. ОСОБА_4 написав розписку, в якій підтвердив отримання від

ОСОБА_3 коштів та те, що не виконав взяті зобов`язання, для виконання яких позивачем надавалися грошові кошти. Також відповідач підтвердив, що несе відповідальність за невиконання своїх зобов`язань та обіцяє, в разі невиконання своїх зобов`язань, повернути отримані кошти у повному обсязі.

Враховуючи викладене та відповідно до приписів ст.ст. 610, 611, 1046 ЦК України позивач вважає, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором позики в порядку новації боргу від 18.05.2012 р., а тому заборгованість за цим договором підлягає стягненню на користь позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд в задоволенні позову відмовити.

Також, представником відповідача було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_4 з позовними вимогами ОСОБА_3 не погоджується, вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

18.05.2012 року відповідач написав позивачу розписку, якою підтвердив отримання від останньої коштів та те, що не виконав взяті зобов`язання для виконання яких позивачем надавалися грошові кошти. Також відповідач підтвердив, що несе відповідальність за невиконання своїх зобов`язань та обіцяє (в разі, якщо все ж не виконає своїх зобов`язань) повернути отримані кошти у повному обсязі.

Весь цей час позивач чекала на виконання відповідачем своїх зобов`язань. Після того, як у 2016 р. відповідач перестав відповідати на дзвінки позивача, остання зрозуміла, що добровільно кошти повернуті не будуть та звернулася до суду.

Насправді, відповідач зобов`язувався надати посередницькі послуги в придбані нерухомості у м. Одесі та реєстрації права власності на неї, які мали бути виконанні до 15.01.2012 року, тобто відносини, які склалися між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у 2011 р. визначали укладення правочину з надання послуги (допомога в придбані квартири), що підтверджує надана стороною позивача до суду розписка, від 18.05.2012 р.

Вказана надана стороною позивача до суду розписка, від 18.05.2012 р. встановлює характер домовленостей між позивачем та відповідачем, які мали місце ще у 2011 р. з приводу обставин, умов та строку надання останнім саме посередницьких послуг в придбанні нерухомості та її оформлення, а також отриманих на їх виконання, у період з серпня 2011 р. по лютий 2012 р., грошових коштів.

Тому, на думку представника відповідача, доводи сторони позивача, щодо фактичних обставин, які мали місце у взаємовідносинах між позивачем та відповідачем, зокрема, укладення 18.05.2012 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору позики в порядку новації боргу, є хибними й неспроможними та не відповідають природі справжніх правовідносин, обставинам справи та доданим на їх підтвердження доказам, а тому жодним чином не можуть становити існування ознак новації, як способу припинення за домовленістю сторін первісного зобов`язання новим зобов`язанням.

На думку представника відповідача, для висновків про існування новації як способу заміни первісного боргу позиковим зобов`язанням, необхідне укладання між тими самими сторонами, у письмовій формі нового договору, який обов`язково має передбачати домовленості щодо припинення первинного зобов`язання.

Передбачена приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України, розписка як спосіб підтвердження укладення договору позики та його умов, становить наявність документального підтвердження отримання позичальником на момент укладення договору позики від позикодавця визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей, а тому бути підтвердженням заміни боргу, що виник, зокрема, з договору надання послуги, позиковим зобов`язанням в порядку новації, не може.

Крім цього, у розписці повинно бути зазначено, що грошові кошти передаються саме в якості позики з обов`язком наступного повернення.

Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформлюється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (частина друга статті 1053 ЦК України); дійсність первинного зобов`язання.

Для того, щоб новація відбулася, сторони повинні обумовити в своїй угоді припинення зобов`язання, що раніше діяло і заміну його новим зобов`язанням.

Для здійснення новації необхідно, щоб і первісне, і нове зобов`язання були дійсними. Якщо в силу яких-небудь зазначених у законі основ первісне зобов`язання повинне вважатися недійсним, то таким же буде і нове. Якщо недійсним є тільки нове зобов`язання, новація визнається такою, що не здійснилася, і відповідна сторона залишається зв`язаною первісним зобов`язанням.

Приведені стороною позивача обґрунтування позовних вимог та додані на їх підтвердження докази, зокрема, розписка, визначають визнання боржником невиконання своїх первинних зобов`язань в обумовлений домовленостями строк, які він, у разі їх не виконання в подальшому, зобов`язується повернути отримані на це грошові кошти.

Тобто, будь яких домовленостей про припинення обов`язку з продовження надання відповідачем посередницьких послуг (допомога в придбанні квартир та їх подальшого оформлення), представлені стороною позивача докази не містять.

На підтвердження наявності угоди (договору), де обумовлено про припинення зобов`язання, яке раніше діяло між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та заміну його новим зобов`язанням, стороною позивача відповідних доказів не надано, а тому правові підстави вважати, що 18.05.2012 р. у взаємовідносинах між позивачем та відповідачем відбулася новація, відсутні. Тому, на підставі вищенаведеного, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.29-32).

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що, відповідно до домовленостей, які мали місце у 2011 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідач обіцяв надати позивачу посередницькі послуги з допомоги в придбанні квартири в м. Одесі та реєстрації права власності на неї.

Згідно до розписки, на виконання прийнятих ОСОБА_4 обов`язків, позивач протягом серпня 2011 р. лютого 2012 р. передала відповідачу грошові кошти у сумі 10 900 доларів США та 12 500 грн. Зобов`язання відповідач мав виконати до 15.01.2012 р.(а.с.7).

Свої зобов`язання відповідач не виконав. 18.05.2012 р. відповідач написав позивачеві розписку (а.с.17), якою підтвердив отримання від останньої коштів та те, що не виконав взяті зобов`язання для виконання яких позивачем надавалися грошові кошти.

У цій же розписці вкапано, що відповідач що несе відповідальність за невиконання своїх зобов`язань та обіцяє (в разі, якщо все ж не виконає своїх зобов`язань) повернути отримані кошти у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 604 ЦК України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Згідно ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням.

Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Таким чином, новація це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.

Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.

Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі.

Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформлюється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (частина друга статті 1053 ЦК України); дійсність первинного зобов`язання.

Таким чином, для висновків про існування новації, як способу заміни первісного боргу позиковим зобов`язанням, необхідне укладання між тими самими сторонами, у письмовій формі нового договору, який обов`язково має передбачати домовленості щодо припинення первинного зобов`язання.

Досліджені судом докази свідчать про визнання відповідачем невиконання своїх первинних зобов`язань в обумовлений домовленостями строк, і що у разі їх невиконання в подальшому, він мав повернути отриманні грошові кошти.

Будь яких домовленостей про припинення обов`язку з продовження надання відповідачем посередницьких послуг (допомога в придбанні квартир та їх подальшого оформлення), надані суду докази не містять.

Відповідно до ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження наявності угоди (договору), де обумовлено про припинення зобов`язання, яке раніше діяло між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та заміну його новим зобов`язанням, стороною позивача відповідних доказів не надано, а тому правові підстави вважати, що 18.05.2012 року у взаємовідносинах між позивачем та відповідачем відбулася новація, відсутні.

Таким чином оскільки наданими з боку позивача доказами не встановлено припинення зобов`язання з продовження надання відповідачем посередницьких послуг (допомога в придбанні квартир та її подальше оформлення), суд приходить до висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, ст. 604, 1047, 1053 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за договором позики, від 18.05.1012р., в сумі 304075грн., урахування індексу інфляції за час прострочення - 19156,72грн., 3% річних від простроченої суми - 4561,08грн., а всього 327792,80грн., витрат на сплату судового збору - 3277,93грн., відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 лютого 2020 року.

Суддя: Н.В. Мирончук