ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1555/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/403/20 Категорія: 304000000 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач Департамент охорони здоров`я виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу Департамент охорони здоров`я виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту охорони здоров`я виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2020 року у справі за позовом Департаменту охорони здоров`я виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання,

в с т а н о в и в:

у березні 2020 року Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позові вимоги тим, що 01 вересня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_1 укладено договір № 64/к-П-2011 про навчання з 4 курсу в Національному медичному університеті імені Богомольця за спеціальністю "педіатрія". За умовами договору, управління сплачує Університету вартість навчання студента протягом 3 років в розмірі 32970,00 грн. та в межах виділених на виконання заходів вказаних асигнувань з місцевого бюджету на кожен рік, а студент зобов`язаний після закінчення навчання, за направленням університету пройти інтернатуру за спеціальністю "педіатрія" в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва та відпрацювати в цьому ж чи іншому комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва три роки.

Наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 липня 2014 року № 887/к "Про працевлаштування лікаря ОСОБА_2 ", відповідача було направлено для проходження заочного розділу інтернатури за спеціальністю "педіатрія" в Дитячу клінічну лікарню № 5 Святошинського району м. Києва та КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Солом`янського району м. Києва з подальшим направленням на очний цикл навчання до Національного медичного університету імені Богомольця та працевлаштуванням відповідача після закінчення навчання в інтернатурі до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" Святошинського району м. Києва.

Позивач вказував, що станом на 12 листопада 2019 року заборгованість відповідача за навчання з урахуванням проходження інтернатури складає 40692 грн. та просив стягнути із відповідача на користь позивача вказану суму.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що суд встановив, що ОСОБА_3 на виконання умов договору, укладеного з Головним управлінням охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не відмовлялась від виконання взятих на себе зобов`язань, а саме за направленням університету відпрацювати в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва три роки, та саме позивач погодив відповідачу зміну місця працевлаштування.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі вказує, що Договором, який було укладено між сторонами, передбачено проходження інтернатури лише в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва та відпрацювання в цьому ж чи іншому комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва три роки. Тому скаржник вважає, що відповідачем не було виконано умови договору, що є підставою для відшкодування коштів за навчання студентом.

Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», відповідно до якої Міністерством охорони здоров`я України видано наказ від 25 грудня 1997 року № 367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників» з 07 червня 2017 року втратила чинність, а тому Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367 не може застосовуватись до даних правовідносин як такий, що не відповідає законодавству України.

Вважає, що погодження у 2018 році позивачем (після втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992) відповідачу зміни місця працевлаштування з Центру до Лікарні не є підставою для звільнення відповідача від виконання умов договору.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав відповідь на відзив, в якому вказує, що лист про погодження зміни місця працевлаштування не може вважатись таким, що змінює умови Договору.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2011 року між Головним управлінням охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_2 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 , укладено договір № 64/к-П-2011 про навчання з 4 курсу в Національному медичному університеті імені Богомольця за спеціальністю "педіатрія" (а.с. 6-8).

Наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 липня 2014 року № 887/к "Про працевлаштування лікаря ОСОБА_2 ", відповідача було направлено для проходження заочного розділу інтернатури за спеціальністю "педіатрія" в Дитячу клінічну лікарню №5 Святошинського району м. Києва та КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Солом`янського району м. Києва з подальшим направленням на очний цикл навчання до Національного медичного університету імені Богомольця та працевлаштуванням відповідача після закінчення навчання в інтернатурі до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" Святошинського району м. Києва.

Відповідно з п. 2.2.3 договору студент зобов`язаний після закінчення навчання, за направленням університету пройти інтернатуру за спеціальністю "педіатрія" в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва та відпрацювати в цьому ж чи іншому комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва три роки.

Відповідно до п. 2.2.4 договору, у разі якщо студент відмовляється за направленням управління пройти інтернатуру за спеціальністю "педіатрія" в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва та відпрацювати в цьому ж чи іншому комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва три роки, чи його відраховано з університету, управління має право на відшкодування студентом, у встановленому законодавством порядку до бюджету м. Києва коштів за весь період навчання в університеті.

Пунктом 2.2.5 Договору визначено, що Управління має право на відшкодування коштів за навчання Студентом у разі: невиконання навчального плану; пропусків занять без поважних причин; невиконання умов договору; відмови від проходження інтернатури за спеціальністю «педіатрія» в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва; відмови від відпрацювання в цьому ж чи іншому комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва не менше трьох років.

Відповідно до п. 2.3.5 договору у разі, якщо студент відмовляється за направленням пройти інтернатуру в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва три роки, чи його відраховано з університету, студент зобов`язаний відшкодувати у встановленому законом порядку до бюджету м. Києва кошти за весь період навчання в університеті.

ОСОБА_1 працювала у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Святошинського району м. Києва» на посаді лікаря-педіатра дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 3 з 19 жовтня 2016 року по 18 травня 2018 року, звільнена з роботи за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки відповідача, а також вбачається зі змісту вимоги позивача до відповідача від 12 листопада 2019 року № 061-10902/10 (а.с. 10-12, 32-34).

Отже ОСОБА_1 не відмовлялась пройти інтернатуру в комунальному закладі охорони здоров`я м. Києва та після закінчення навчання приступила до роботи за спеціальністю «педіатрія» у вказаному медичному закладі м. Києва.

З 01 червня 2018 року ОСОБА_1 працює у Комунальному некомерційному підприємстві «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської районної ради» (раніше Чорнобаївська центральна районна лікарня) на посаді лікаря-стажиста з педіатрії та неонатології акушерсько-гінекологічного відділення (а.с. 124).

11 квітня 2018 року Управління охорони здоров`я Черкаської ОДА звернулося з листом до Міністерства охорони здоров`я України Департаменту управління персоналом та кадрової політики щодо зміни місця призначення ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що остання є заміжньою, та її чоловік є військовослужбовцем, та відповідно до п. 9 наказу МОЗ України від 25 грудня 1997 року № 367 просили змінити ОСОБА_3 направлення на роботу з посади лікаря-педіатра КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Святошинського району м. Києва на посаду лікаря-педіатра-неонатолога Чорнобаївської ЦРЛ, після проходження циклу спеціалізації та отримання сертифікату лікаря-спеціаліста за даним фахом (а.с. 40).

В листі Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради від 16 травня 2018 року № 061-6367/09 зазначено, що враховуючи сімейні обставини відповідача Департамент охорони здоров`я погоджує ОСОБА_3 зміну місця працевлаштування з Центру до Лікарні (а.с. 41).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 змінила місце працевлаштування із КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Святошинського району м. Києва на Чорнобаївську ЦРЛ за погодженням із позивачем.

Колегія суддів вважає правильним застосування судом першої інстанції при вирішенні даної справи положень "Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", затвердженого наказом МОЗ від 25 грудня 1997 року № 367, оскільки вказаний Порядок був чинним на час виникнення спірних правовідносин та є чинним на сьогодні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», відповідно до якої Міністерством охорони здоров`я України видано наказ від 25 грудня 1997 року № 367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників» з 07 червня 2017 року втратила чинність, Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367 не може застосовуватись до даних правовідносин як такий, що не відповідає законодавству України, є безпідставними.

Так, відповідно до статті 150 Конституції України виключно до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.

Згідно із п. 5 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", затвердженого наказом МОЗ від 25 грудня 1997 року № 367, керівники вищих закладів освіти після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою, уміщеною в додатку 1.

Відповідно до п. 21 "Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", затвердженого наказом МОЗ від 25 грудня 1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення, зазначений у направлення, у разі, якщо він не прибув з направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено за ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Пунктом 9 Порядку визначено підстави для розірвання угоди, передбаченої пунктом 5 цього положення, зокрема, у разі проходження чоловіком (дружиною) військової служби (крім строкової), в тому числі за контрактом, на посадах рядового, сержантського й старшинського складу, прапорщиків, мічманів та офіцерів у Збройних Силах, Національній гвардії, Прикордонних військах, Службі безпеки, а також інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, та служби в органах внутрішніх справ поза місцем розташування замовника.

В матеріалах справи відсутні докази розірвання Договору № 64/к-П-2011, укладеного між сторонами, із підстав, викладених у п. 9 Порядку.

Договором, укладеним між сторонами не передбачено, що Управління має право на відшкодування коштів за навчання студентом у разі зміни останнім місця працевлаштування.

Разом з тим відповідно до пункту 25 Порядку питання зміни місця працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти вирішуються між державними замовниками. Контрольні функції покладаються на Міністерство охорони здоров`я України.

Із матеріалів справи вбачається, що питання зміни працевлаштування ОСОБА_1 було вирішене між позивачем та Управлінням охорони здоров`я Черкаської ОДА із залученням Міністерства охорони здоров`я України, тобто, у порядку, визначеному пунктом 25 Порядку.

Відповідач ОСОБА_3 продовжує працювати у Чорнобаївській ЦРЛ, а звільнення її з роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Святошинського району м. Києва» на посаді лікаря-педіатра дільничного амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 3 відбулось за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що не є звільнення з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не порушувала умови Договору № 64/к-П-2011 від 01 вересня 2011 року, укладеного із Головним управлінням охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зміна її місця працевлаштування відбулась за погодженням з позивачем, тому відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача коштів за навчання в розмірі 40692 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення із дотриманням норм матеріального і процесуального права, при повному дослідженні обставин справи, тому воно зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та були предметом розгляду місцевого суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Департаменту охорони здоров`я виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) слід залишити без задоволення, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту охорони здоров`я виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді