Справа № 541/266/20
Провадження №2/541/467/2020
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
28 травня 2020 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді - Куцин В.М.,
секретаря судових засідань Прус Т. В.,
з участю представника відповідача, адвоката Огризкова А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини
07 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 .
В позовній заяві посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його дід (батько його батька) ОСОБА_5 , з яким на день його смерті постійно проживала і була зареєстрована його дружина (баба позивача) ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 .
Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, зокрема, на частину квартири АДРЕСА_1 .
До майна ОСОБА_3 в Другій миргородській нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 466/2009 за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 (сина спадкодавця).
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , його єдиним спадкоємцем за законом є його син - відповідач по справі.
У зв`язку з тим, що він станом на 2009 рік перебував на диспансерному обліку з приводу гіпертонічної хвороби І ступеня 2 степеня ризику та постхолецистоектомічного синдрому, з 31 травня по 04 червня 2009 року перебував на лікуванні з діагнозом гіпертонічна хвороба І ст., 2 ризик помірний, з 17 по 21 серпня 2009 року перебував на лікуванні з приводу постхолецистоектомічного синдрому, з 24 по 28 вересня 2009 року перебував на лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби І ст., 2 ризик помірний та з 24 листопада по 03 грудня 2009 року лікувався з приводу гострого трахеобронхіту, за станом здоров`я в установлений ст. 1270 ЦК України строк з 31 травня 2009 року по 30 листопада 2009 року заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подав.
Він на підставі ст. 1266 ЦК України, як внук спадкодавця на частку спадщини, яка б належала б за законом його батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини, звернувся до Другої миргородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину і постановою державного нотаріуса Литвишко В.М. від 03 лютого 2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що він в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини не подав.
Однак, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений ним з вищезазначених поважних причин.
Зазначена обставина - тривалі хронічні захворювання та їх загострення в кінці строку прийняття спадщини та перебування на лікуванні в цей період, загалом були для нього об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення дій по прийняттю спадщини.
В зв`язку з вищевикладеним змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до ухвали судді від 13 лютого 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
02 березня 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Огризков А.А., подав відзив на позовну заяву, в якому вказував, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів його тривалої хвороби, яка до того ж була пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій. За вказаних обставин строк для прийняття спадщини ОСОБА_3 розпочався 01.06.2009 року та закінчився 30.11.2009 року. Тобто із зазначеного позивачем періоду лікування до строку прийняття спадщини входять 01.06-04.06.2009 року (4 дні), 17-21.08.2009 року (5 днів), 24-28.09.2009 року (5 днів) та 24-30.11.2009 року (7 днів); а всього 21 день. Отже протягом 183 днів строку для прийняття спадщини за ствердженням позивача він лікувався лише 21 день, що складає лише 11 відсотків всього строку для прийняття спадщини. Безперервний строк лікування 21 день не можна вважати тривалим у порівнянні із строком, який встановлений законом для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач не зазначив: яким чином, і не надав суду докази того, що вказане лікування і перебування на диспансерному обліку перешкодили йому подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Будь-який медичний висновок на підтвердження цього відсутній. Позивачем не наведено також причин, які б заважали йому подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом інших 162 днів. Позивачем не надано належних доказів того, що зазначені ним періоди лікування були безперервними. Зі змісту медичної картки ОСОБА_1 вбачається, що листки непрацездатності йому не видавалися. 31.05.2009 року, 17.08.2009 року, 24.09.2009 року та 24.11.2009 року він звертався до амбулаторного відділення на первинний огляд терапевта. Оскільки ОСОБА_1 був працездатним, він отримував лише рекомендації терапевта щодо прийому ліків та звернення на повторний огляд. Відповідно 04.06.2009 року, 21.08.2009 року, 28.09.2009 року та 03.12.2009 року ОСОБА_1 звертався на повторний огляд терапевта, під час якого фіксувалося поліпшення стану його здоров`я.
Проте ОСОБА_1 протягом всього строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 жодного разу навіть непрацездатним не визнавався. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за безпідставністю. У разі відсутності підстав для відмови у позові, просив застосувати строк позовної давності, відмовивши з цих підстав в задоволенні позову.
19 березня 2020 року позивачем подана відповідь на відзив, в якій він зазначав, що строк позовної давності і строки прийняття спадщини є різними за своєю природою . Закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини дає право спадкоємцю на надання в судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини.
Ухвалою суду від 19 березня 2020 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги , просив їх задовольнити. Суду пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його дід ОСОБА_5 , з яким на день його смерті постійно проживала і була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, зокрема, на частину квартири АДРЕСА_1 . До майна ОСОБА_3 в Другій миргородській нотаріальній конторі заведено спадкову справу за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 . Він постійно хворів ,в останні дні шестимісячного терміну для подання заяви стан здоров`я погіршився, всі кошти витрачалися на лікування, тому він не зміг з об`єктивних причин подати заяву про прийняття спадщини. Йому було відомо, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 . Однак за життя з ОСОБА_6 була домовленість про відшкодування останнім його частини у спадковому майні, у випадку його відчуження. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , його єдиним спадкоємцем за законом є його син ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_6 , його позбавили права користуватися майном бабусі ОСОБА_3 , тому він змушений звернутися до суду з позовом.
Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Огризков А.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Вказував, що позивач не надав доказів тривалості хвороби, а лише звертався до лікаря за консультацією, що не є непереборною силою, і не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, в 2012 році сплинув строк позовної давності, тому у випадку відсутності підстав для відмови в задоволенні позову по суті, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його пропуском .
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в ОСОБА_1 були дружні відносини з ОСОБА_9 . Останній обіцяв віддати ОСОБА_10 частину коштів від продажу квартири належної батькам.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вони сусіди із ОСОБА_7 . Квартира яка є спадковим майном, в свій час була надана батькові позивача, однак після його смерті була приватизована іншими членами сім`ї ОСОБА_12 . Підтвердила, що позивачу було відомо, що померли його дід та баба.
Заслухавши позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом на підставі наданих доказів, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.01.2020 (а.с.10)
Відповідно до довідки виконавчого комету Дібрівської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 17.12.2019 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , 1940 року народження, з ним була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_3 , 1940 року народження за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21.01.2020 (а.с. 12).
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були дідом та бабою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , де в графі батько вказаний ОСОБА_4 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 де в графі батько вказаний ОСОБА_5 , в графі мати вказана ОСОБА_3 (а.с. 9).
Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, зокрема, на частину квартири АДРЕСА_1 .
До майна ОСОБА_3 в Другій миргородській нотаріальній конторі заведено спадкову справу за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_6 , сина спадкодавця (а.с. 51,53).
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с 65).
03.02.2020 постановою державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском терміну подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 23).
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно роз`яснень, що містяться у ч.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 повинен був подати заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, тобто день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шість місяців закінчується 31 грудня 2009 року. Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори 03 лютого 2020 року, та пропустив шестимісячний строк для подання такої заяви, оскільки відповідно до обставин викладених в позові, періодично хворів .
Із наданої позивачем довідки КНП «Миргородський міський центр первинної медико санітарної допомоги» від 20.01.2020 позивач ОСОБА_1 в період визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини перебував на лікування в загальній кількості 22 дні. Отже періодичне лікування термін якого в загальному становить 22 дні не можна вважати тривалим у порівнянні із строком, який встановлений законом для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач не надав доказів того, що вказане лікування і перебування на диспансерному обліку перешкодили йому подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивачем не зазначено причин та не надано доказів, що підтверджують неможливість подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом часу коли він не відвідував лікаря та не проходив лікування.
Суд вважає безпідставним посилання позивача на важке матеріальне становище у зв`язку з хворобою та в зв`язку з цим відсутність матеріальної можливості для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки законом не передбачена сплата будь- яких платежів при подачі заяви про прийняття спадщини.
Враховуючи вищевикладене, оскільки всупереч положень ст. 81 ЦПК України позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, за таких обставин в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 необхідно відмовити .
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього.
Зважаючи на вищевказані роз`яснення суд не розглядає заяву представника відповідача про застосування позовної давності до даного спору, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення і не пізніше дня закінчення карантину встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Повне судове рішення складене 05 червня 2020 року.

Суддя: В. М. Куцин