КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/5659/19 Головуючий у суді першої інстанції: Марчук О.Л.
№ апеляційного провадження : 22-ц/824/621/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції : Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

23 вересня 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів .

Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачем 07 червня 2017 року було укладено шлюб , від якого у них народилася дитина ІНФОРМАЦІЯ_1 - син ОСОБА_4 , який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні . Посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно коштів на її утримання та утримання дитини просила стягнути на її користь аліменти на дитини у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на її утримання у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною 3-го річного віку

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 2000 грн щомісячно, починаючи з 23 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2019 року до досягнення дитиною - сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 768 грн. 40 коп. у відшкодування судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 2000 грн. та зменшити їх розмір до 1000 грн. щомісячно, а в частині стягнення з нього на користь позивачки на її утримання 1000 грн. рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні в цій частині позову. Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неповно з`ясовані обставини справи. Зауважив, що судом не враховано, що відповідач офіційно не працевлаштований і не має стабільного доходу , виконує роботу за договором підряду і оплата за неї становить 2 173, 50 грн. А відтак сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. він не може. Посилаючись на вимоги ч.1 ст. 1 Закону України « Про прожитковий мінімум», ст.7 Закону України « Про державний бюджет України на 2019 рік» зазначив, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років становить з 12 липня 2019 року 1699 грн, отже мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить 50% від 1699 грн - 849,50 грн. Звернув увагу на те, що у порушення вимог ст. 84 СК України , ст. 89 ЦПК України судом не враховано, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачу. А сукупний розмір стягнутих судом з відповідача аліментів перевищує сам заробіток відповідача.

Позивач у визначений ухвалою суду строк не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судове засідання сторони не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлені, причину неявки суду не повідомили, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 2000 грн щомісячно, починаючи з 23 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття та по 1000 грн щомісячно на дружину, починаючи з 23 вересня 2019 року до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років з посиланням на норми матеріального права суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі.

Проте, з такими висновками суду погодитись можна лише частково виходячи з наступного.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, рішення суду не в повній мірі відповідає вимогам вищезазначеної норми, при його ухваленні суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що 07 червня 2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Воловецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 9, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 червня 2017 року (а.с. 6).

Сторони є батьками дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.09.2018 (а.с. 12).

Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою депутата Васильківської міської ради б/н від 20.09.2019 року (а.с. 13).

Відповідач вказану обставину не заперечив і не оспорив.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 зводились до того, що позивач просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно і до досягнення повноліття дитиною, оскільки утримує та виховує дитину вона одна та на своє утримання по 2000 грн, оскільки перебуває у декретній відпустці, до досягнення дитиною 3-х річного віку.

Судом позовні вимоги були задоволені частково. Стягнуто з відповідача поточні аліменти на дитину у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно та по 1000 грн на позивача до досягнення дитиною 3-х річного віку, з розміром яких відповідач не погодився, подавши апеляційну скаргу, з доводами якої апеляційний суд погоджується частково дивлячись на таке.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн.

Частини 1, 2 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Суд першої інстанції, виходячи з положень ст. ст. 184, 180 СК України, дійшов до правильного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, при визначенні розміру аліментів, суд не врахував, що в матеріалах справи знаходиться довідка відповідача з місця роботи і його щомісячний дохід приблизно становить 2173 грн і що можливість сплачувати аліменти у розмірі, що просила позивач не відповідає його доходам.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним, фізично здоровою людиною, оскільки виконує будівельні роботи за договором підряду, а відповідно отримує заробіток також від об`єму виконаної роботи.

При цьому слід зауважити, що заперечуючи проти розміру аліментів на дитину у визначеному судом розмірі та взагалі заперечуючи проти аліментів на дружину у зв`язку з перебуванням її у декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач пропонує стягувати з нього на дитину 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 849,50 грн. щомісячно і виходячи із зазначеної суми розмір аліментів на дитину щоденно буде становити 849,50 грн : 30 днів = 28,31 грн і при цьому, на його думку, дружина взагалі не повинна від нього отримувати будь-яку допомогу.

Тоді як, відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За таких обставин, дитина при отриманні аліментів від батька щоденно у розмірі 28,31 грн, а її мати взагалі без засобів існування, не може бути достатньо забезпеченою для її повноцінного розвитку у розумінні вищезазначених норм.

З урахуванням наведеного, положень ст. ст. 180, 182 СК України та принципів розумності й справедливості, розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід зменшити, змінивши рішення суду у відповідності до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, лише до 1779 грн щомісячно, оскільки такий розмір аліментів з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановлений з січня 2020 року.

Відповідно до ст.84ч.2 СК України дружина , з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст.84ч.4 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина , має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З позивачем проживає дитина і позивач має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Зваживши на наведене, колегія суддів погоджується з визначеним розміром аліментів у 1000 грн на дружину до досягнення дитиною 3-х років і при цьому враховує задовільний стан здоров`я відповідача, який є молодою працездатною людиною, не має іншого тягарю грошових обтяжень, а щоденний розмір аліментів на дружину, який повинен платити відповідач (позивач сама виховує дитину) є незначним і становить лише 33,33 грн (1000 грн:30 днів).

З урахуванням того, що майже весь тягар матеріальної відповідальності по утриманню дитини лежить на позивачу, незважаючи на те, що закон виписує рівні права та обов`язки обох батьків, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні позову про стягнення аліментів на дружину, як того просив відповідач, є безпідставною і необгрутованою і за таких обставин позивача та дитину поставить у край важке матеріальне становище, а тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

В частині стягнення судового збору рішення суду не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року змінити в в частині визначення розміру аліментів на дитину.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 1779 грн щомісячно, починаючи з 23 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: