ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

19 листопада 2020 року м. Херсон

номер справи 668/13081/15-ц

номер провадження 22-ц/819/1715/20

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Склярської І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маршалова Ліна Володимирівна, про визнання договорів поруки, договору іпотеки недійсним,

встановив:

08 квітня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення.

07 жовтня 2020 року Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", через суд першої інстанції, подано апеляційну скаргу підписану адвокатом Чеботарь Ж.С.

В апеляційній скарзі порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, в обґрунтування поважності причин пропуску якого представником здійснено посилання на норми ст. 354 ЦПК України щодо права учасника справи на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду та зазначено, що представник апелянта не був присутнім у судовому засіданні під час оголошення рішення суду; станом на час його ухвалення 08.04.2019 повний текст рішення йому не вручений; рішення оприлюднено в ЄДРСР 20.05.2019, представник апелянта з ним ознайомилася 07 липня 2020 року та з урахуванням положень Закону України №540-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СOVID-19)" щодо продовження строку апеляційного оскарження на строк дії такого карантину просить визнати вказані причини пропущення строку на апеляційне провадження поважними.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року апеляційну скаргу на підставі положень ст.ст.185, 354, 357 і 358 ЦПК України було залишено без руху через недоведеність поважності наведених заявником підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та надано Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" строк для звернення до апеляційного суду із заявою із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2019 року.

16 листопада 2020 року до Херсонського апеляційного суду надійшла заява представника банку про усунення недоліків в якій він посилається на норми ст. 354 ЦПК України; Закон України від 30.03.2020 №540-IХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), розділ ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України; неотриманням від суду першої інстанції в установлений процесуальним законом строк, належним чином завіреної копії рішення суду від 08.04.2019; ознайомлення представника банку з оспорюваним рішенням 07.07.2020; відсутності представника банку в судовому засіданні під час оголошення оспорюваного рішення суду від 08.04.2019; меті необхідності поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування оскаржуваного рішення, яка полягає у не направленні у розумні строки банку належним чином завіреної копії рішення суду та наводить висновок, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин внаслідок несвоєчасного отримання тексту оскаржуваного рішення суду.

Разом з тим, всі наведені в ухвалі суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху від 05.11.2020, обставини та норми процесуального права, їх застосування залишилося без належної уваги особи, яка подала апеляційну скаргу.

Так, посилання заявника на норми ст. 354 ЦПК України, Закону України від 30.03.2020 №540-IХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), розділ ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України з відповідним обґрунтуванням вже містилися в апеляційній скарзі щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, оцінку яким надано судом в ухвалі від 05.11.2020. Проте підстави недотримання 30-ти денного строку та не зазначення які саме поважні причини, зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, перешкодили представнику, отримавши повний текст судового рішення 07 липня 2020 року, оскаржити рішення суду першої інстанції у строк передбачений процесуальним законом з урахуванням Закону України №540-XI та Закону України № 731-IX, а саме в строк до 17.08.2020 року заявником у заяві про усунення недоліків не доведені.

В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 05.11.2020 суд наводив матеріали, які свідчили про участь представника банку у розгляді справи протягом тривалого часу, подання ним до суду певних процесуальних документів та інше. Суд звертав увагу на наявність між сторонами інших правовідносин, які виникли внаслідок оспорюваного рішення суду першої інстанції та зазначення скаржником періоду (часу) обізнаності щодо наявності оскаржуваного рішення суду. Разом з тим, представник банку, такі відомості не зазначив, проте у справі, рішення у якій переглядається судом апеляційної інстанції за правовідносинами які виникли внаслідок оспорюваного рішення суду першої інстанції (№22-ц/819/995/20) представник банку, адвокат Чеботарь Ж.С., в наведення письмових заперечень подавала 19.02.2020 до суду першої інстанції роздруковане з ЕДРСР України оспорюване рішення суду з наведенням міркувань щодо дій Коників з урахуванням цього рішення суду.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі "Делькур проти Бельгії" (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі "Гофман проти Німеччини" (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Підстави відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків не може бути поновлений. Проте, при наявності винятків, визначених цією частиною статті 358 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути поновлений, навіть, якщо апеляційну скаргу подано зі спливом річного строку з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі "Bellet v. France" від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі "Дія 97 проти України" від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що "право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вимог ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву (про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку) не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Сукупність наведених обставин справи свідчить про те, що представники АТ «Райффайзен Банк Аваль» тривалий час приймали участь у розгляді справи, в розумні інтервали часу мали вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого банку судового провадження (щодо відсутності представника банку у судовому засіданні при оголошенні рішення), в лютому 2020 року представник банку, адвокат Чеботарь Ж.С. достовірно обізнана як про рішення суду так і про його зміст, оскільки нею, як представником банку роздрукований з ЄДРСР текст рішення подавався до суду першої інстанції в іншій справі, а отже само по собі несвоєчасне отримання тексту судового рішення безпосередньо від суду не є тією поважною причиною, яка б надала підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 08.04.2019 року, та крім того, зважуючи на наведені банком правові підстави, представником банку недотримано строк визначений статтею 354 ЦПК України та не на наведено поважності причин його пропуску.

За таких обставин, оскількиАТ «Райффайзен Банк Аваль» пропущено строк апеляційного оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2019 року, зазначені представником банку, адвокатом Чеботарь Ж.С. причини пропуску на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду першої інстанції є неповажними, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2019 року

Керуючись статтями 354, 357, 358 ЦПК України,

у х в а л и в:

Визнати неповажними причини пропуску Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» строку на апеляційне оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2019 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2019 рокуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маршалова Ліна Володимирівна, про визнання договорів поруки, договору іпотеки недійсним.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Склярська