Справа № 128/2495/19
Провадження № 22-ц/801/367/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 рокуСправа № 128/2495/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Релігійна організація Релігійна громада (парафія) св. Дмитрівського храму села Лаврівка р-ну Вінницького Вінницької єпархії Української Православної Церкви, про визнання недійсними рішень загальних зборів, оформлених протоколом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Релігійна організація Релігійна громада (парафія) св. Дмитрівського храму села Лаврівка р-ну Вінницького Вінницької єпархії Української Православної Церкви, про визнання недійсними рішень загальних зборів, оформлених протоколом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення загальних зборів Релігійної організації «Релігійна громада (парафії) Св. Дмитрівського храму села Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви», оформлені протоколом № 1 від 17 лютого 2019 та протоколом № 2 від 18 травня 2019 року є недійсними, оскільки : на відповідних загальних зборах було порушено порядок голосування та прийняття рішень; присутні на зазначених зборах самі себе проголосили членами уже існуючої релігійної громади; відсутнє поіменне голосування, підписи членів релігійної громади, які б засвідчили рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту, як того вимагає закон; зі змісту списків громадян, присутніх на зборах 17 лютого 2019 року та 18 травня 2019 року не можливо встановити, які громадяни є членами релігійної громади, а які лише присутні; протоколи зборів жителів села, які вважають себе членами релігійної громади, у відповідності до вимог Статуту не затверджені єпархіальним архієреєм, тому не можуть вважатися чинними.

З огляду на наведене, скликання зборів та прийняття оскаржуваних рішень, оформлених протоколами № 1 від 17 лютого 2019 року та № 2 від 18 травня 2019 року, відбулось з грубим порушенням Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», Статуту релігійної громади та Статуту про управління Української Православної Церкви.

Вінницька обласна державна адміністрація згідно відповідних протоколів розмістила оголошення про початок процедури зміни підлеглості у канонічних та організаційних питаннях стосовно релігійної організації Релігійна громада (парафія) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка р-ну Вінницького Вінницької єпархії Української Православної Церкви», підписаних особами, які не є членами релігійної громади, тим самим позбавила релігійну громаду с. Лаврівка можливості розпорядитись належним їй майном.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила :

-визнати недійсними рішення православних віруючих жителів села Лаврівка зі статусом загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада (парафії) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви», оформлені протоколом № 1 від 17 лютого 2019 року;

-визнати недійсними рішення православних віруючих жителів села Лаврівка зі статусом загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада (парафії) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви», оформлені протоколом № 2 від 18 травня 2019 року.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Релігійна організація Релігійна громада (парафія) св. Дмитрівського храму села Лаврівка р-ну Вінницького Вінницької єпархії Української Православної Церкви, про визнання недійсними рішень загальних зборів, оформлених протоколом.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суди не уповноважені вирішувати питання, пов`язані зі зміною канонічної підлеглості релігійної організації, затвердженої рішенням загальних зборів релігійної громади, про внесення змін статуту релігійної організації тощо, які стосуються внутрішньої діяльності такої релігійної організації, оскільки держава в особі суду не має права втручатися у внутрішню діяльність релігійних організацій.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що заявлені позовні вимоги стосуються не внутрішньої діяльності однієї релігійної організації, а захисту прав та законних інтересів членів релігійної громади від протиправних втручань сторонніх осіб в діяльність релігійної організації. Питання наявності в учасників зборів, рішення яких оскаржується, статусу членів релігійної організації Релігійна громада (парафія) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка р-ну Вінницького Вінницької єпархії Української Православної Церкви, як предмет доказування, судом першої інстанції повинно було вирішуватись не на стадії підготовчого провадження, а на стадії розгляду справи по суті спору.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

У судовому засіданні адвокат Швець А. В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Чубенко С. В. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Третя особа ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що суди не уповноважені вирішувати питання, пов`язані зі зміною канонічної підлеглості релігійної організації, затвердженої рішенням загальних зборів релігійної громади, про внесення змін статуту релігійної організації тощо, які стосуються внутрішньої діяльності такої релігійної організації, оскільки держава в особі суду не має права втручатися у внутрішню діяльність релігійних організацій.

Проте, колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду першої інстанції зроблений з порушенням норм процесуального права.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсними рішення православних віруючих жителів села Лаврівка зі статусом загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада (парафії) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви», оформленого протоколом № 1 від 17 лютого 2019 року; визнання недійсними рішення православних віруючих жителів села Лаврівка зі статусом загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада (парафії) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви», оформленого протоколом № 2 від 18 травня 2019 року.

Звертаючись до суду, позивач вказала, що рішення, оформлені протоколами загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада (парафії) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви» № 1 від 17 лютого 2019 року та № 2 від 18 травня 2019 року з грубим порушенням Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», Статуту релігійної громади та Статуту про управління Української Православної Церкви та є наслідком втручання у внутрішню структуру УПЦ, як єдиної Всеукраїнської релігійної організації.

Відповідно до рішення, оформленого протоколом загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада (парафії) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви» № 1 від 17 лютого 2019 року, серед-іншого вирішено питання про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях Релігійної організації та звернення до управління у справах релігій і національностей Вінницької обласної державної адміністрації щодо інформування про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях Релігійної організації.

Відповідно до рішення, оформленого протоколом загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада (парафії) св. Дмитрівського храму с. Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви» № 2 від 18 травня 2019 року, серед іншого, вирішено питання про прийняття статуту в новій редакції, про звернення щодо реєстрації статуту.

У справі також встановлено, що Вінницька обласна державна адміністрація згідно відповідних протоколів розмістила оголошення про внесення до Переліку релігійних організацій Вінницької області, які розпочали процедуру зміни підлеглості у канонічних та організаційних питання Релігійна громада (парафія) Св. Дмитрівського храму села Лаврівка Вінницького району Вінницької єпархії Української Православної Церкви.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 124 Конституції України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», що набрав чинності 30 вересня 2016 року) правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

А відповідно до частини другої вказаної статті юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Стаття 35 Конституції України закріплює право кожного на свободу світогляду і віросповідання.

Статтею 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачено, що церква (релігійні організації) в Україні відокремлена вiд держави.

Водночас, відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Ураховуючи вище наведені положення чинного законодавства України, рішення, які були прийняті загальними зборами релігійної громади, належать до рішень, які були прийняті всередині цієї громади (релігійної організації) її членами, спрямовані на реалізацію цивільних прав, свобод та інтересів цих членів релігійної громади, а також спрямовані на забезпечення діяльності релігійної громади з метою задоволення інтересів членів релігійної громади.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 916/2086/19 (провадження №12-196гс19) дійшла висновку, що правовідносини, які стосуються питань участі особи у створенні та діяльності релігійної громади є тісно пов`язаними з правовідносинами щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації, а отже підлягають розгляду в судах, а юрисдикцію спорів, що виникають з таких правовідносин, слід визначати відповідно до частини двадцять першої статті 14, частини другої статті 15 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 910/8132/19 (провадження № 12-165гс19), постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року, справа № 598/157/15-ц.

За викладених обставин, зважаючи на позовні вимоги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що віднесення вирішення даного спору відповідній релігійній організації, а не судом буде суперечити чинному законодавству.

Таким чином, правових підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України в місцевого суду не було.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 рокуу даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

Т. О. Денишенко

Повний текст постанови складено 19 лютого 2020 року.