РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В.., за участю представника позивача Лященко О.М. представника відповідача Свистун О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Запорізького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 Запорізький міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначав, що 08.08.2019р. до Запорізького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернулась ОСОБА_1 .

Наказом Запорізького міського центру зайнятості від 21.08.2019р. № НТ190821 відповідачу відмовлено у наданні статусу безробітного з 15.08.2019р., у зв`язку з встановленням факту зайнятості особи відповідно до пп. 2 п. 23 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають ро затвердженого постановою КМУ від 19.09.2018р. № 792.

Під час попередніх реєстрації відповідача у службі зайнятості протягом 2005, 2006, 2008 років ОСОБА_1 були надані статус безробітного та призначено допомога по безробіттю. За період з 03.07.2005 по 31.10.2005 виплачена допомога по безробіттю у розмірі 425,03грн., за період з 27.06.2006 по 22.11.2006 виплачена допомога по безробіттю у розмірі 1208,55 грн., за період з 11.12.2008 по 05.12.2009 виплачена допомога по безробіттю у розмірі 10178,06грн. 06.11.2018р. до Запорізького міського центру зайнятості надійшли результати обміну інформацією між Державною службою зайнятості України та Пенсійним фондом України (файл імпорту за № REESTRD94324. zip 16.08.2019р. за результатами розслідування страхового випадку фахів Запорізького міського центру зайнятості було складено Акт розсліду страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпеч відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», згідно якого ОСОБА_1 приховала відомості про те, що вона зареєстрована як фізична особа підприємець з 21.05.1998р., тобто відносилася до категорії зайнятого населення і не мала право на отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю.

Оскільки, безробітна ОСОБА_1 своєчасно не повідомила центр зайнятості про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, вона зобов`язана відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове дер соціальне страхування на випадок безробіття» повернути виплачену допомогу по безробіттю за періоди з 03.07.2005 по 31.10.2005 у розмірі 425,03 грн., з 27.06.2006 по 22.11.2006 у розмірі 1208,55 грн, з 11.12.2008 по 05.12.2009 у розмірі 10178,06 грн. Запорізьким міським центром зайнятості прийнято наказ № 527-0 від 01.11.2019р. «Про відшкодування матеріального забезпечення». 01.11. 2019р. відповідачу надіслано претензію з пропозицією про повернення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 11811,64 грн., в добровільному порядку у 15- денний строк з моменту отримання листа. Станом на теперішній час відповідачем заборгованість не погашено. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 кошти що були виплачені їй як допомога по безробіттю за період з 03.07.2005 по 31.10.2005 у розмірі 425,03 грн., з 27.06.2006 по 22.11.2006 у розмірі 1208,55 грн, з 11.12.2008 по 05.12.2009 у розмірі 10178,06 грн.

Ухвалою від 10.01.2020 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

24.01.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов у якому вказано, що позов не підтверджений жодним доказом того, що ОСОБА_1 у вищевказані періоди та на теперішній час має статус фізичної особи- підприємця. Відсутність в ЄДР відомостей про ОСОБА_1 є доказом того, що остання не має статусу фізичної особи - підприємця. Окрім відповідних даних, про відсутність ОСОБА_1 у відповідному Державному реєстрі вказаний факт підтверджується довідкою Орджонікідзевської ДПІ за формою № 12-ОПП від 18.01.2005 про зняття її з податкового обліку та відповіддю № 5371/14/08-01-50-09 від 18.11.2019, відповідно до якої Вознесенівська ДПІ Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ДПІ у Запорізькій області повідомляє про те, що ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) перебувала на податковому обліку як фізична особа - підприємець з 21.05.1998 по 18.01.2005. З 18.01.2005 стан платника 22 - знято з обліку. Таким чином, вона припинила свою діяльність як фізична особа-підприємець у січні 2005 року та з січня 2005 знялася з обліку як платник податків у ДПІ Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. З незрозумілих причин, ймовірно, не знято з обліку в Управлінні Пенсійного фонду України. Перебування на обліку в органах ПФУ у жодному разі не може свідчити про те, що вона займається (або може займатися) підприємницькою діяльністю, оскільки таке право пов`язується виключно з державною реєстрацією фізичної особи-підприємця, внесенням відповідних записів до єдиного державного реєстру та видачею відповідного свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. Водночас позивачем не надано суду жодних допустимих доказів щодо зайняття підприємницькою діяльністю, висновок зроблено на підставі «довідника ПОУ (ЄДРС)». Позивачем не вжито жодних спроб в межах чинного законодавства з метою з`ясування фактичних обставин даної справи, підтвердження в установленому законом порядку факту зайняття ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю - отримання у державного реєстратора витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформації з реєстраційної справи фізичної особи-підприємця,яка припинила свою підприємницьку діяльність у січні 2005 році. Вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки в діях взагалі відсутній умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей при поданні до центру зайнятості заяви про надання статусу безробітного. Просить відмовити в задоволені позовної заяви Запорізького міського центру зайнятості про стягнення коштів з ОСОБА_1 у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові, також пояснила, що відповідачка не заперечувала факт реєстрації як ФОП, не припинила своєї підприємницької діяльності, та є само зайнятою особою.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з мотивів викладених у відзиві, наполягав на тому, що ОСОБА_1 не зареєстрована як ФОП.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 28.03.2005 року Правобережним районним центром зайнятості м. Запоріжжя оформлено персональну картку № НОМЕР_2 на ОСОБА_1 .

Згідно з витягом із наказів про прийнятті рішення по ОСОБА_1 за персональною карткою № НОМЕР_2 , наказом від 04.04.2005 року №НТ 050404 ОСОБА_1 надано статус безробітної. Наказом від 22.11.2005 року №НТ051122 ОСОБА_1 знято з обліку.

20.06.2006 року Правобережним районним центром зайнятості м. Запоріжжя оформлено персональну картку № НОМЕР_3 на ОСОБА_1

Наказом від 27.06.2006 року № НТ060627 ОСОБА_1 надано статус безробітної.

Наказом від 03.01.2007 року № НТ070103 ОСОБА_1 знято з обліку.

04.12.2008 року Правобережним районним центром зайнятості м. Запоріжжя оформлено персональну картку № НОМЕР_4 на ОСОБА_1

Наказом № НТ 081211 від 11.12.2008 року ОСОБА_1 надано статус безробітної.

Наказом від 12.03.2010 року № НТ100312 ОСОБА_1 знято з обліку.

15.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Запорізького міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.

Наказом від 21.08.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу безробітного.

Відповідно до Акту розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 16.08.2019 року, на підставі довідки ПОУ(ЄДРС), встановлено, що ОСОБА_1 з 21.05.1998 року зареєстрована як приватний підприємець.

Наказом Запорізького міського центру зайнятості від 01.11.2019 року № 527-О, юридичному відділу наказано вжити заходів по відшкодуванню ОСОБА_1 коштів виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 11811,64 грн.

01.11.2019 року, ОСОБА_1 направлено претензію з вимогою про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 11811,64 грн., у 15- денний строк з моменту отримання повідомлення.

Відповідно до статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Фактично, позивач, в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що ОСОБА_1 відповідно до довідки ПОУ(ЄДРС), мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, являлась само зайнятою особою, не вказала даний факт при зверненні із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, та у зв`язку з чим не мала законних підстав на отримання статусу безробітного у результаті чого незаконно отримала допомогу по безробіттю у розмірі 11811,64 грн.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво -це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Також судом встановлено, що відповідно до листа в ДФС України ГУ ДФС у Запорізькій області,18.01.2005 року ОСОБА_1 як фізичну особу підприємця, знято з обліку у ДПІ Вознесенівського управління у м.Запоріжжі та згідно відповідді № 5371/14/08-01-50-09 від 18.11.2019, відповідно до якої Вознесенівська ДПІ Вознесенівського управління у м. Запоріжжі ДПЄ у Запорізькій області повідомляє про те, що ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) перебувала на податковому обліку як фізична особа - підприємець з 21.05.1998 по 18.01.2005. З 18.01.2005 стан платника 22 - знято з обліку.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 29.01.2019 року, відносно ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця, записів не знайдено.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, а також фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 №755-ІV (далі Закон № 755-ІV), який набув чинності з 01.07.2004 та є спеціальним законом, який регулює відносини цій сфері.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців це автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ст.4 цього Закону № 755-ІV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 755-ІV єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 755-ІV відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного Державного Реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Таким чином, єдиним документом, який підтверджує статус фізичної особи - підприємця відповідно до спеціального Закону № 755-ІV, як суб`єкта підприємницької діяльності, є витяг з Єдиного державного реєстру.

Витяг - це документ, що сформований програмними засобами введення Єдиного державного реєстру за відповідними критеріями пошуку та містить відомості з ЄДР, які є актуальними на дату формування витягу чи на дату та час, визначену запитувачем у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Відповідно до положень підпунктів 65.1, 65.5 ст. 65 Податкового кодексу України - взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом № 755-ІV. Взяття на облік фізичної особи - підприємця підтверджується випискою з ЄДР. що надсилається (видається) фізичній особі - підприємцю у порядку, встановленому Законом №755-ІV.

Відповідно до пункту 8.3 Наказу Державної податкової адміністрації України «Про затвердження Інструкції про порядок обліку платників податків» № 80 від 19.02.1998 року (який дів на момент зняття з обліку ФОП ОСОБА_1 та в редакції чинній станом на 18.01.2005), після проведеної перевірки платника податків, у разі встановлення факту відсутності заборгованості перед бюджетами орган державної податкової служби знімає його з обліку.

Зняття з обліку платника податків в органах державної податкової служби проводиться за наявності повідомлення від установи банку про закриття такому платнику рахунків. Після завершення процедури зняття з обліку орган державної податкової служби складає довідку про зняття з обліку платника податків за формою № 12-ОПП (додаток 12), яку надсилає до органів державної реєстрації або органу, що здійснив реєстрацію.

Пунктом 8.9 вищевказаного Наказу було передбачено, що зняття з обліку фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності як платника податків здійснюється в порядку, відповідному для платників податків - юридичних осіб.

Ураховуючи вищенаведені норми законодавства, а також відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостей про державну реєстрацію позивача, як приватного підприємця, а також наявність довідки з контролюючого органу про зняття з обліку як платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (форма № 12-ОПП) від 18.01.2005. остання припинила свою підприємницьку діяльність в установленому порядку, а тому не може вважатись фізичною особою - підприємцем.

Також суду не надано будь яких даних які б свідчили про наявність поданих декларацій про доходи, отриманих від підприємницької діяльності, так само даних про самі доходи, та здійснення підприємницької діяльності.

З урахуванням зазначеного суд дійшов до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено у діях відповідача умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей при поданні у центру зайнятості заяви про надання статусу безробітного.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

При цьому призначення вказаної допомоги по безробіттю пов`язується саме із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти. Необхідними умовами для визнання особи безробітною і для виплати відповідної грошової допомоги, є не формальна реєстрація особи як суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи - підприємця чи приватного підприємця, а реальне зайняття підприємницькою діяльністю та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування.

Отже, немає правових підстав для задоволення позову, з огляду на те, що відповідач на час звернення із заявою про надання статусу безробітного господарської діяльності фактично не здійснювала, прибутків від такої діяльності не отримувала. Отже, в діях ОСОБА_1 під час взяття її на облік як безробітної, відсутня недобросовісність, оскільки на момент набуття відповідного статусу безробітної вона вважала свою підприємницьку діяльність припиненою, а тому не вчиняла дії до повідомлення центрів зайнятості.

Більш того, призначення допомоги по безробіттю пов`язується саме із наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти. Необхідними умовами для визнання особи безробітною і для виплати відповідної грошової допомоги, є не формальна реєстрація особи як суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи - підприємця чи приватного підприємця, а реальне зайняття підприємницькою діяльністю та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування.

Висновок суду узгоджується із висновками викладеними у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18) від 06 лютого 2019 року, Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у справі № 757/17820/17-ц (провадження № 61-45759св18) від 24 квітня 2019 року, Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, прийнятої у справі № 641/12040/15-ц (провадження № 61-15033св18) від 26 червня 2019 року.

Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89, 263-265,268,273 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

У позові Запорізькому міському центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 лютого 2020 року.

Повне рішення складено 26 лютого 2020 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова