Справа № 148/1424/20
Провадження №2/148/656/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2020 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого в даний час є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22.11.2007.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (надалі Договір) , що підтверджується підписом у заяві.

Свої зобов`язання за договором АТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, свої зобов`язання за вказаним договором не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 09.06.2020 має заборгованість у розмірі 12011,32 грн. яка складається з наступного:

- 9373,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 2638,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».

Просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 12011,32 грн. та понесені у справі судові витрати.

Відпповідач надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 69-73), у якому зазначила, що позов не визнає. Не визнання позову обгрунтовує тим, що вона дійсно в листопаді 2007 року зверталася до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим 22.11.2007 підписала заяву та отримала кредит двома частинами по 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Однак, про встановлення кредитного ліміту та подальше його збільшення банк їй не повідомляв. Вона отримувала кошти, які їй періодично надходили на картковий рахунок та використовувала їх, а потім повертала. Всього з відсотками повернула станом на 01.06.2020 - 25704 грн. Також, у анкеті-заяві, де вона підписалась, процентна ставка не зазначена. Окрім того, Витяг з Тарифів з Умов та правил надання банківських послуг не може бути доказом, оскільки нема підтверджкення, що підпиисуючи анкету-заяву, відповідач погодалася саме з цими Тарифами та Умовами. Роздруківка з сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення позивача і він може вносити відповідні зміни. Також, до правовідносин, що склалися між сторонами, не можливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Правила надання банківських послуг та Тарифи мають мінливий характер, а тому визначити яка саме редакція Правил та Тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може слугувати доказом наявності заборгованості, оскільки не є первинним документом і не відповідає ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у виді одного документа, підписаного обома сторонами, а вона підписала лише анкету-заяву, яка не містить даних про те, якою послугою вона мала намір скористатись та яку картку просила оформити на своє ім`я. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, у якому зазначив про обгрунтованість позовних вимог. Так, при укладенні договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, що визначає поняття та умови укладення договору приєднання. Щодо кредитного ліміту, то відповідач була ознайомлена з Правилами користування кредитною карткою та Тарифами, Правилами користування платіжною карткою. Також, відповідач належним чином ознайомилася з Умовами та Правиами надання банківських послуг, зокрема зазначивши, що вона "згодна, з тим, що ця заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між нею та банком договір", "вона зобов`язувалась виконувати вимоги Умов та Правил, та регулярно з ними ознайомлюватись". Позивач підписала довідку про умови кредитування з виккористанням кредитки "Універсальна 55 днів", відповідно до якої, встановлено поточну процентну ставку 22,8% на рік. Окрім того, Умови і Правила, Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, розміщеною на сайті банку. З виписки по картковому рахунку відповідача чітко прослідковується встановлений кредитний ліміт, користування нею кредитними коштами.

В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання від нього про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнає, просить врахувати її доводи, викладеі у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач 22.11.2007 підписала заяву про надання банківських послуг (а.с. 23). Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, відповідач просила відкрити рахунок і надати перераховані послуги, а саме: кредитну картку з кредитним лімітом на картку 250 грн. У заяві зазначила, що вона ознайомилась та згодна з Умовами і Правилами банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування. Погодилась, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між нею та банком договір. Ознайомилась, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт.

Також, 22.11.2007 позивач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна 55 днів пільгового періоду". Тип кредитної картки є відновлювальним, валюта розрахунку - у гривнях.

Згідно довідки позивача (а.с. 21) відповідачу надані кредитні картки.

Відповідно до довідки позивача (а.с. 22) банк підтверджує зміну кредитного ліміту.

Згідно розрахунку позивача (а.с. 8-20), розмір заборгованості Відповідача станом на 09.06.2020 становить 12011,32 грн., з яких: 9373,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2638,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до виписки банку (а.с. 43-56) станом на 11.06.2020 відповідач користувалась кредитними коштами, здійснювала погашення кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Згідно вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Таким чином, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити їх підписи.

Між тим, аналіз документів, які, на думку представника позивача, є кредитним договором, свідчить про те, що такий підпис містяться лише в заяві позичальника від 22.11.2007 та довідці про умови кредитування від 22.11.2007. Надані ж представником позивача Умови та правила надання банківських послуг підпису відповідача не містять, а тому позивачем не доведено, що відповідач при складанні заяви ознайомилася саме із цими Умовами та правилами надання банківських послуг (як зазначено в заяві позичальника) і розуміла саме ті Умови та правила надання банківських послуг, що додано представником позивача до позову.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Також в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22.11.2007) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII ( в редакції на момент укладення договору) щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Також судом встановлено, що відмітки про те, на який строк видавалась картка, анкета-заява та довідка про умови кредитування, які підписала відповідач, не містять.

Представник позивача, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості по кредиту, просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9373,32 грн. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 2638,00 грн.

Дані вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, обґрунтовує, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, також Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак, надані представником позивача Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він (кредитор) вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) підлягають задоволенню.

Також, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо сплати відсотків за користування кредитом, оскільки, як встановлено судом, позивач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна 55 днів пільгового періоду", чим в свою чергу ознайомилась з умовами кредитування та можливістю зміни кредитного ліміту.

Статею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на встановлені на підставі наданих позивачем доказів обставини та враховуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку про навність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 9373,32 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 2638,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1054, 1054-1, ч. 1 ст. 1048, 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ст. 76-81, 141, 263- 265, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», місцезнаходження якого: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, рах № НОМЕР_2 , , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.11.2007 станом на 09.06.2020 в розмірі 12011 (дванадцять тисяч одинадцять) гривень 32 копійки, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9373,32 грн.; заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 2638,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», місцезнаходження якого: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, рах № НОМЕР_2 , , МФО 305299, судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: