233 № 233/1485/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
30 листопада 2020 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В.,
за участю секретаря Теліціної О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
В С Т А Н О В И В:
В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував (а.с.28,29).
Представник АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився,про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, відзив на позовну заяву не подав, зважаючи на що та беручи до уваги відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах із відповідачем по справі, з 23 грудня 2013 року працював начальником станції ім.Крюкова виробничого підрозділу «Станція Луганськ» структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8).
17 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнений із займаної посади згідно п.1ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача (а.с.7-8) та копією наказу № 3800-ОС від 17 липня 2017 року про припинення трудового договору (а.с.9).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 змінено тип та найменування відповідача по справі на акціонерне товариство «Українська залізниця».
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною першою статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
На підтвердження заявлених позовних вимог (зокрема, на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі) позивач ОСОБА_1 доказів суду не надав.
Позивач заявив клопотання про витребування у відповідача по справі - АТ «Українська залізниця» доказів на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі (розрахункових листів про нарахування заробітної плати в період часу з березня по липень 2017 року), яке було задоволено ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2020 року (а.с.16).
Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду від 23 березня 2020 року відповідач по справі отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23), проте на її виконання витребуваних доказів суду не надав.
02 жовтня 2020 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області було постановлено ухвалу про застосування до АТ «Українська залізниця» заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення для дослідження судом доказів, в тому числі, і стосовно розміру заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 (а.с.63).
На виконання ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року суду надано особову карту працівника ОСОБА_1 (а.с.73-74, 75-76), довідку-розрахунок невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація (а.с.77-78) та коригувальний табель обліку використання робочого часу за квітень 2017 року, складений 05 липня 2017 року (а.с.79-80).
З акту вилучення та передачі стягувачу документів, зазначених у виконавчому документі ухвалі Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року вбачається, що перелічених в ухвалі суду документів, які підлягають тимчасовому вилученню для дослідження судом, не виявлено (а.с.70-72). З індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 Реєстру застрахованих осіб, сформованих станом на 08 квітня 2020 року, страхувальником якого зазначено регіональну філію «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» вбачається, що заробітна плата позивача по справі в березні 2017 року склала 5227 грн 91коп, з квітня по липень 2017 року відомості про заробітну плату відсутні (а.с.31).
Відповідно до статті 20 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Відповідно до пункту 5 розділу I "Загальні положення" Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який затверджений постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, Реєстр застрахованих осіб забезпечує, в тому числі, облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пункту 2 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" зазначеного Положення до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:
персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;
відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця.
Отже, відомості про заробітну плату, що подаються роботодавцями до Реєстру застрахованих осіб, є офіційними відомостями, а тому індивідуальні відомості про застраховану особу є належним доказом, що містить інформацію щодо предмету доказування у цій справі - розміру нарахованої позивачу ОСОБА_1 заробітної плати за березень 2017 року і підлягають врахуванню при вирішенні спору щодо заборгованості по заробітній платі.
Доказів виплати ОСОБА_1 заробітної плати за березень 2017 року в розмірі 5227грн 91коп (згідно відомостей Реєстру застрахованих осіб) відповідачем суду не надано.
Враховуючи, що згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб, які сформовані станом на 08 квітня 2020 року, ОСОБА_1 за березень 2017 року була нарахована заробітна плата у сумі 5227 грн 91 коп, саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки суд вважає доведеними позовні вимоги саме в цій частині.
Заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 5227грн 91коп підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 до 17 липня 2017 року перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», майнові вимоги позивача щодо оплати його праці, зокрема в доведеній частині заборгованості, відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського суду з прав людини.
Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що АТ «Українська залізниця» за період часу з квітня по липень 2017 року йому було нараховано заробітну плату, та вжиті судом заходи з витребування доказів та тимчасового вилучення для дослідження судом документів, що стосуються нарахування та виплати заробітної плати позивачу по справі також не призвели до отримання доказів на підтвердження нарахування та виплати позивачу заробітної плати в період часу з квітня по липень 2017 року та відповідно, розміру заборгованості по заробітній платі, в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.
Витребувана за клопотанням позивача виписка по банківському рахунку НОМЕР_1 (а.с.33-34) не доводить існування заборгованості по заробітній платі АТ «Українська залізниця» перед позивачем ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. ст.ст.4,19,259,263, 264, 265,280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 5227 (п`ять тисяч двісті двадцять сім) гривень 91 копійка.
Зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 5227 гривень 91 копійка утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 48 (сорок вісім) гривень 77 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складений 30 листопада 2020 року.

Суддя