Справа № 296/8865/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Могилевець В.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Колосюка О.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1.1. 06.09.2019 ОСОБА_2 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до ОСОБА_3 , в якому просила:

(1) позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

(2) стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. Поданий позов обґрунтовувався тим, що 18.11.2005 між позивачем та відповідачем укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась дочка ОСОБА_4 . Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 01.11.2007 між сторонами шлюб розірвано, неповнолітню дитину для подальшого виховання залишено при матері - ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не відвідував та не відвідує навчальний заклад, де навчається дочка. Участі в її утриманні відповідач не брав та не бере. Посилаючись на те, що 08.08.2019 відповідач написав нотаріально-посвідчену заяву, згідно якої надав свою добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав та те, що він має забезпечувати мінімальний прожитковий рівень життя своєї дитини, остання звернулась до суду з даним позовом.

2.2. Відповідно до наданої позивачем заяви від 08.08.2019, яка посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є., відповідач добровільно і безумовно відмовився від батьківських прав відносно своєї дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і надав свою згоду на позбавлення його батьківських прав з тих підстав, що створив нову сім`ю і не має можливості займатись вихованням та виконувати батьківські обов`язки відносно дочки ОСОБА_4 . Просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, просив задовольнити (а.с.34).

ІІІ. ПРОЦЕДУРА

3.1. 07.10.2019 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі №296/8865/19, справу вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження (а.с.22-23).

3.2. 10.02.2020 у підготовчому засіданні представник позивача Демчик Н.О. підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Вказала, що відповідач працює за кордоном.

3.3. Представник третьої особи ОСОБА_6 вказав, що у разі відсутності спору між сторонами орган опіки та піклування висновок не надає, відносно вимоги щодо стягнення аліментів поклався на розсуд суду.

3.4. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач до суду не з"явився, та оскільки останнім висловлено думку щодо частини позовних вимог, суд вважає, що його неявка не є перешкодою для прийняття рішення.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

4.1. ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Житомирі у сторін народилась дочка - ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис за № 2667 (а.с.13).

4.2. 01.11.2007 шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дитину для подальшого виховання залишено при матері - ОСОБА_5 , що стверджуються копією рішення Корольовського районного суду м. Житомира, також факт розірвання шлюбу підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого 15.11.2007 (а.с.12, 16).

4.3. Неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , що стверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, виданих 04.01.2019 та 03.10.2018 Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради (а.с.10,11).

4.4. 25.07.2018 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб від 25.08.2018 (а.с.14).

4.5. Згідно заяви від 08.08.2019, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.Є., зареєстрованої в реєстрі № 1759, відповідач добровільно і безумовно відмовився від батьківських прав відносно своєї дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і надав свою згоду на позбавлення його батьківських прав з тих підстав, що створив нову сім`ю і не має можливості займатись вихованням та виконувати батьківські обов`язки відносно дочки ОСОБА_4 (а.с.15,34).

V. ЗАКОНОДАВТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Стаття 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частини 2 статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно частини 1 статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правилами частин 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 та 4 статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом [...] у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За правилами ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

VІ. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

6.1. Встановлено, що між сторонами у справі виникли спірні правовідносини з приводу позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дочку до досягнення ним повноліття.

6.2. З матеріалів справи вбачається, що дитина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає та знаходиться на утриманні її матері - ОСОБА_2

6.3. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_4 , позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав визнав, зазначивши про це в окремій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

6.4. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 06.02.2020 з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 2218 гривень. Саме у такій віковій групі перебуває дитина сторін.

6.5. Доказів на підтвердження майнового стану, наявності джерел доходів позивача та відповідача, останніми суду не надано, клопотань з цього приводу до суду не заявлялось.

6.6. Позивач у пред`явленому до відповідача позові просила стягувати на утримання дочки ОСОБА_4 мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України).

6.7. ТТаким чином, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав на підставі норм Сімейного кодексу України та з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на дочку ОСОБА_4 у розмірі 1500 гривень, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 06.09.2019.

6.8. При цьому позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України).

VІI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач в силу статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від його сплати, а також у розмірі 768 грн. 40 коп. на користь позивача за вимогу про позбавлення батьківських прав.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

2. Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2019, та до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

6. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:

ОСОБА_2

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач:

ОСОБА_3

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_4

Третя особа без самостійних вимог

щодо предмета спору:

Орган опіки та піклування

виконавчого комітету Житомирської міської ради

місцезнаходження за адресою:

м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2

Cуддя О. С. Рожкова