Справа № 305/1717/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Чучка Н.В.,

за участі ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 22 серпня 2019 року, головуюча суддя Бліщ О.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до Косівсько-Полянської сільської ради в особі сільського голови ОСОБА_3 Федоровича про захист честі та гідності фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовною заявою до Косівсько-Полянської сільської ради в особі сільського голови ОСОБА_1 про захист честі та гідності фізичної особи.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що Косівсько-Полянською сільською радою Рахівського району Закарпатської області, на сторінці сільської ради «Kosivska Polyana Sr.», у соціальній мережі «Фейсбук» всесвітньої мережі «Інтернет», 08.06.2018, про нього розповсюджено відомості, які не відповідають дійсності (є недостовірними) та принижують його честь та гідність.

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що оскільки він є депутатом сільської ради, то розповсюджені відповідачем, Косівсько-Полянською сільською радою, неправдиві відомості щодо нього завдають шкоди його честі та гідності. З огляду на викладене, просить задовольнити його позовні вимоги та зобов`язати відповідача спростувати недостовірні відомості про нього, розповсюджені на сторінці Косівсько-Полянської сільської ради «Kosivska Polyana Sr.» у соціальній мережі «Фейсбук» у такий же спосіб, у який вони поширені, а також стягнути з сільської ради у його користь 90 000 грн. моральної шкоди.

Позивач додав до суду копії дописів відповідача у мережі «Фейсбук». Вказані публікації, на думку позивача також завдають шкоди його честі та гідності.

Рішенням Рахівського районного суду від 22 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини викладені в позові та безпідставно відмовив в заявленому позові.

У відзиві на апеляційну скаргу, сільський голова Митрюк Ф.Ф. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності підстав.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або ) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Судом встановлено, що Косівсько-Полянською сільською радою Рахівського району, Закарпатської області на сторінці сільської ради «Kosivska Polyana Sr.», у соціальній мережі «Фейсбук» всесвітньої мережі «Інтернет», 08.06.2018, о 15 год. 48 хв., розповсюджено інформацію наступного змісту: «Косівсько-Полянська сільська рада провела засідання сесії, на якому головним питанням було виділення землі для будівництва нової амбулаторії. Це дуже показове поіменне голосування адже відразу є зрозумілим хто є хто. Після консультацій, в тому числі із районною владою та представників медицини, було запропоноване єдине місце, яке би відповідало типовим розмірам, а саме, на території підсобних промислів колишнього колгоспу. Рішення не було прийняте, бо ОСОБА_2 був категорично проти, утримались також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , один покинув зал до голосування, деякі не з`явились. Конструктивна частина депутатів надзвичайно розчарована із такої ситуації, але це лишній раз підкреслює громадську позицію окремих людей…»

Як роз`яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року (надалі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній осі будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до п.19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Також встановлено, що Косівсько-Полянською сільською радою, у публікації від 08.06.2018 висловлено критику діяльності депутата Косівсько-Полянської сільської ради ОСОБА_2 як керівника ТОВ «КІСВА-В», яка полягає у несплаті земельного податку за використання підприємством земельних ділянок.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не подано належних і допустимих доказів, які б підтверджували поширення відповідачем негативної інформації щодо позивача, що негативна інформація щодо позивача, принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, і порушує його особисті немайнові права або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким чином, враховуючи зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, не знайшло свого підтвердження, що поширена відповідачем інформація не є такою, що порушує немайнові права позивача і поширена відповідачем виключно як критика його діяльності як депутата сільської ради, спрямована на доведення до виборців його поведінки, що полягає у несплаті земельного податку, яке підтверджується відповідними документами.

Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_2 вирвав із контексту публікації Косівсько-Полянської сільської ради частину тексту, у якому послався у позовній заяві як на недостовірну інформацію, оскільки з дослідженої у судовому засіданні публікації випливає, що інформація про несплату ОСОБА_2 земельного податку стала наслідком його позиції як депутата сільської ради проти виділення земельної ділянки для будівництва нової амбулаторії.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про недоведеність факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань і відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, та обґрунтовано відмовив у даній вимозі.

Суд з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив докази, яким дав правильну оцінку та прийняв законне й обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 22 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 4 березня 2020 року.

Головуючий

Судді