Номер провадження: 22-ц/813/1449/20
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлені особи: Житлово-будівельний кооператив «Київський-19», ОСОБА_3 , про встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного не проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільського, Вінницької області, громадянина Федеративної Республіки Німеччини з 07 травня 1997 року по даний час та встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Могилів-Подільського, Вінницької області, громадянин Федеративної Республіки Німеччини не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07 травня 1997 року по даний час.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначає, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , яку придбала за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року у ОСОБА_3 ..У 1997 році ОСОБА_3 переїхав до ФР Німеччини, де 29 травня 1999 року одружився з ОСОБА_5 , взяв прізвище дружини та в подальшому набув громадянство ФР Німеччини. Громадянство України ОСОБА_3 припинено відповідно до Указу Президента України від 01.03.2002р..В межах розгляду цивільної справи, було зроблено запит до адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про місце реєстрації ОСОБА_3 , та згідно відповіді адресного бюро, ОСОБА_3 по м. Одесі та Одеській області зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Проте, ЖБК «Київський-19» на балансі якого перебуває квартира ОСОБА_2 нараховує комунальні платежі в тому числі і на її брата, мотивуючи це тим, що в будинковій книзі за вказаною адресою зареєстровані три особи, в тому числі і її брат ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вже не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 07.05.1997р. (у зв`язку з переїздом та набуттям громадянства іншої держави), проте в домовій книзі значиться, як член сім`ї, вона позбавлена можливості скористуватися пільгами, які надає держава.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2018 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2019 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2018 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суд м. Одеси від 12 квітня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою Київського районного суд м. Одеси 06 червня 2019 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, оскільки під час розгляду справи у порядку окремого провадження встановлено, що з заяви ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 06 червня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції представник ЖБК «Київський-19»не з`явився, однак про розгляд справи сповіщався належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про направлення судових повісток, причини неявки до апеляційного суду не повідомлено.

11 лютого 2020 року ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що фактично не може бути присутнім в судових засіданнях апеляційного суду, оскільки з 1997 року він проживає та працює в Німеччині. Крім того, зазначив, що підтримує апеляційну скаргу ОСОБА_2 та просить її задовольнити в повному обсязі.

Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких обставин.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та законних інтересів.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи в порядку окремого провадження було встановлено, що із заяви ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, що у відповідності до ч. 6 ст. 294 ЦПК України дає право суду залишити заяву без розгляду.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з таким висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1, 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про цивільне право.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного не проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів-Подільського, Вінницької області, громадянина Федеративної Республіки Німеччини з 07 травня 1997 року по даний час та встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 07 травня 1997 року по даний час.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , яку придбала за договором купівлі-продажу від 19.12.2012р. у ОСОБА_3 ..У 1997 році ОСОБА_3 переїхав до ФР Німеччини, де 29 травня 1999 року одружився з ОСОБА_5 , взяв прізвище дружини та в подальшому набув громадянство ФР Німеччини. Громадянство України ОСОБА_3 припинено відповідно до Указу Президента України від 01.03.2002р..Згідно відповіді адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 по м. Одесі та Одеській області зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться. Проте, ЖБК «Київський-19» на балансі якого перебуває квартира ОСОБА_2 нараховує комунальні платежі в тому числі і на її брата, мотивуючи це тим, що в будинковій книзі за вказаною адресою зареєстровані три особи, в тому числі і ОСОБА_3 ..У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вже не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 07.05.1997р. (у зв`язку з переїздом та набуттям громадянства іншої держави), проте в домовій книзі значиться, як член сім`ї, вона позбавлена можливості скористуватися пільгами, які надає держава.

Таким чином, виходячи з того, що предметом заяви ОСОБА_2 є встановлення юридичного факту, який має значення для заявника, а саме реалізація права на отримання пільг від держави, та відсутні будь-які майнові або немайнові вимоги до будь-яких осіб, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повторно помилково дійшов висновку про те, що в даній справі наявний спір про право, що призвело до постановлення ухвали, яка порушує права заявника.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2018 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту було відмовлено, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки зі змісту її заяви вбачається спір про право, зокрема щодо нарахування комунальних послуг, який не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2019 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2018 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції та зазначено, що ОСОБА_2 не оспорює розмір комунальних платежів, який нараховується ЖБК «Київський-19» в тому числі і на брата заявниці посилаючись на відповідний запис у будинковій книзі про його реєстрацію в квартирі.Про відсутність спору щодо комунальних платежів ОСОБА_2 підкреслила і в засіданні суду апеляційної інстанції посилаючись, що ніколи не зверталась до ЖБК «Київський-19» із заявою про перерахунок заборгованості. Також зазначила, що органи соцзахситу населення також їй не відмовляли у зверненні за субсидією. Вона намагається звернутися за субсидією і даний факт їй потрібен для уникнення необхідності подавати відомості про дохід брата, який фактично не проживає у спірній квартирі багато років. Вона намагалась визнати його особою, яка втратила право проживання, але за даними АБ він не значиться зареєстрованим у квартирі. Тим не менше на даний час вона не бажає звертатися до суду з позовом до ЖБК, а бажає встановити факт з метою отримання субсидії.

Однак, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, відомості про наявність чи відсутність спору у встановленому порядку не перевірив і дійшов до передчасного висновку про відмову у відкритті провадження на підставі ст. 317 ЦПК України.

Крім того, в постанові Одеського апеляційного суду від 19 березня 2019 року зазначено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. Встановлення факту не проживання її брата ОСОБА_3 породжує юридичні наслідки, від яких залежить реалізація заявником права на отримання пільг від держави (а. с. 66-68).

Постанова Одеського апеляційного суду від 19 березня 2019 року набрала законної сили.

Таким чином, постановляючи ухвалу Київського районного суд м. Одеси від 06 червня 2019 року та залишаючи заяву ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту без розгляду, оскільки під час розгляду справи встановлено, що в ній вбачається спір про право, суд першої інстанції не прийняв до уваги постанову Одеського апеляційного суду від 19 березня 2019 року та вдруге дійшов помилкового висновку про наявність в даній справі спору про право.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм процесуального права, та без врахування висновку апеляційного суду, викладеного в постанові Одеського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, то відповідно до ст. 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 21 лютого 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Р.Д.Громік