Справа № 180/1434/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Янжули О.С.

при секретарі: Котовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про визнання кредитного договору частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Казанцев С.В. звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про визнання кредитного договору частково недійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.05.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» було укладено кредитний договір № 7412 , відповідно до п. 1.2. якого банк надав позивачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 62 000,00 гривень, строком кредитування 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту - 21 травня 2024 року; цільове призначення - на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 3,5% від суми Кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за Кредитом - 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом - 56,0% річних.

Згідно п.2.1. Кредитного договору, платежі з погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Згідно колонки 8 Таблиці Графіку платежів розрахунку загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором Розділу 4 Кредитного договору, комісія за розрахунково-касове обслуговування кредиту складає 130 200 грн. 00 коп., яку, згідно Розділу 4. Кредитного договору, позивач повинен сплачувати в період з 21.06.2019 року по 21.05.2024 року за щомісячними внесками по 3203,36 грн. кожного місяця, згідно Графіку платежів. Згідно колонок 13, 14 Таблиці Розділу 4 Графіку платежів Кредитного договору, реальна річна процента ставка за Кредитним договором склала 106,06% річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 192 201,60 грн. Такі умови договору позивач вважає несправедливими, оскільки банк не мав права в кредитному договорі встановлювати позичальнику сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Вказує, що відповідач фактично знехтував нормами ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та свавільно встановив собі, за його (позивача) рахунок на власну користь, на постійній основі плату (розрахунково-касове обслуговування) за обслуговування кредиту по Кредитному договору, у зв`язку з чим, просить позов задовольнити та визнати недійсним пункт 1.2. та розділ 4 Кредитного договору № 7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 3.5 % від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування дорівнює 130 200,00 грн. (сто тридцять тисяч двісті гривень 00 копійок). Визнати недійсним пункт 1.2. Кредитного договору № 7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних. Зобов`язати Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» здійснити перерахунок заборгованості по Кредитному дог овору № 7412 від 21.05.2019 року, укладеному між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по Кредитному договору № 7412 від 21.05.2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ППК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою від 23 вересня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

21 жовтня 2020 року представником Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" Бобренко О.С. надано відзив на позовну заяву про визнання кредитного договору частково недійсним в якому він просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві, а саме позивач під час підписання договору ознайомлювалась з ним та вона погодилась на всі умови договору, підписавши його, судові витрати просив покласти на позивача.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про визнання кредитного договору частково недійсним, за відсутності позивача та його, як представника позивача, відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, на їх задоволенні наполягають.

Представник відповдача АТ "Банк Кредит Дніпро"- Бобренко О.С. у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що просить розглянути дану справу без участі представника відповідача, судові витрати по справі покласти на позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За вимогами ст.ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України при ухваленні рішення, суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею ст. 129 Конституції України визначено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Судом встановлено, що 21.05.2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» було укладено Кредитний договір №7412.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Банк надає позивачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 62 000,00 (шістдесят тисячі гривень 00 копійок), строком кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту - 21 травня 2024 р, цільове призначення - на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування Кредиту - 3.5 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою, та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0.001 % - річних: на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних.

Згідно п.1.4. Кредитного договору, Кредит надається шляхом зарахування суми Кредиту на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 відкритий у Відповідача.

Відповідно до п.1.5. Кредитного договору, ОСОБА_1 , в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 Цивільного кодексу України та ст.26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає Банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування коштів з рахунку клієнта на користь страховика ПРАТ СК «УНІКА ЖИТТЯ» суму страхового платежу у розмірі 12 000,00 грн. за весь період страхування, згідно Договору страхування №ВР-7412 від 21 травня 2019 року.

Згідно п.2.1. Кредитного договору, платежі з погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів.

Відповідно до п.2.2. Кредитного договору, дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору. Погашення заборгованості за цим Договором клієнт здійснює шляхом зарахування коштів у сумі обов`язкового платежу на наступні рахунки:

Рахунок для внесення обов`язкових платежів - НОМЕР_1 у АТ «Банк Кредит Дніпро», призначення платежу - поповнення поточного рахунку НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Рахунок для дострокового погашення заборгованості за цим Договором 2909.0.000026470.

Згідно колонки 8 Таблиці Графіку платежів розрахунку загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором Розділу 4 Кредитного договору, комісія за розрахунково-касове обслуговування кредиту складає 130 200 грн. 00 коп., яку згідно Розділу 4. Кредитного договору ОСОБА_1 повинна сплачувати в період з 21.06.2019 року по 21.05.2024 року 60 щомісячними внесками по 2170,00 грн. кожного місяця, згідно Графіку платежів.

Згідно колонок 13, 14 Таблиці Розділу 4 Графіку платежів Кредитного договору реальна річна процента ставка за Кредитним договором складає 106,06% річних; а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 192 201,60 грн.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша стаття 229 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Статтею 20 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено вичерпний перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), за які Банк має право отримувати (стягувати) комісію що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Цією ж статтею передбачено, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Отже, згідно Загальних умов кредитування, обслуговування кредиту - це фактично нагадування (інформування) про дату сплати чергових платежів та про стан заборгованості Позичальника по Кредиту.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з пунктом 1.2 Кредитного договору від 21.05.2019 року, позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за щомісячну комісію за обслуговування кредиту - 3,5% від суми Кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за Кредитом - 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом - 56,0% річних.

Так, пунктом 6.9.3 Загальних умов кредитування Розділу 6 Умов надання споживчих кредитів Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 11.0, які затверджені комітетом з бізнесу фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» від 15.08.2018 року №48.6, в редакції, що діяла на момент укладення Кредитного договору, Банк здійснює обслуговування Кредиту, тобто здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення Клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою Клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо, та стягує плату за обслуговування такого кредиту у вигляді щомісячної комісії.

Таким чином, пунктом 1.2 Кредитного договору № 74412 позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Надання інших послуг за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься і у графіку щомісячних платежів.

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та порушує вимоги ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/334319.

Крім цього, у постанові від 16 листопада 2016 року, викладеній Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі №234/169/15-ц суд звернув увагу на те, що ведення відповідного обліку заборгованості та надання відповідної інформації є лише обов`язком банку (ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування») і не являється послугою Банку, в розумінні Закону, за яку Банк може отримувати будь-яку винагороду (плату). В силу ст. 1054 ЦК України, статті 20 Закону України «Про споживче кредитування», статей 47 та 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність», за користування кредитом, банк може отримувати на постійній основі лише проценти.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

У Рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Отже, дії відповідача при укладанні спірного кредитного договору суперечили вищевказаним вимогам закону, відтак наявні підстави для визнання окремих положень договору недійсними, зобов`язання Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості по Кредитному договору № 7412 від 21.05.2019 року та зарахування вже сплачених ОСОБА_1 процентів у плату за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по Кредитному договору № 7412 від 21.05.2019 року.

Вказаних обставин в ході розгляду справи відповідачем належними засобами доказування спростовані не були.

З урахуванням наведеного позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень ч.3 ст.22 ЗУ «Про судовий збір» (840,80х3=2 522,40 гривень).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 10, 12, 13, 19, 28, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-277, 279,352, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про визнання кредитного договору частково недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним пункт 1.2. та розділ 4 Кредитного договору № 7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 3.5 % від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування дорівнює 130 200,00 грн. (сто тридцять тисяч двісті гривень 00 копійок).

Визнати недійсним пункт 1.2. Кредитного договору № 7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних.

Зобов`язати Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» здійснити перерахунок заборгованості по Кредитному договору № 7412 від 21.05.2019 року, укладеному між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по Кредитному договору № 7412 від 21.05.2019 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на користь держави судовий збір в розмірі 2 522,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: О. С. Янжула