Справа № 212/128/20
У Х В А Л А

25 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання на території України рішення Зангеланського районного суду Азербайджанскої Республіки від 28.03.2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 через Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області, звернулася з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України, щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши вказане клопотання та додані до нього матеріали приходжу до висновку про те, що клопотання подано без додержання вимог, викладених у ч. 3 статті 466 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Нормами ст.462 ЦПК України встановлено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Між Республікою Азербайджан і Україною питання надання правової допомоги врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, Протоколу до вказаної Конвенції від 28.03.1997 року.

За нормами ч.2 ст.54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Відповідно до ст.54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст.51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Згідно п. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до п. 5.5 розділу 5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року №1092/5/54, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу - із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені ст.466 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 466 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

До клопотання ОСОБА_1 не надано наступні документи:

- документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, оскільки з засвідченої копії листа від 05.03.2019 року та списку 33 , на яких відсутній реєстраційний вихідний номер, вбачається лише інформація про відправку ОСОБА_3 повідомлення про час и місце проведення розгляду справи, проте відсутні документи про отримання останнім такого повідомлення.

Крім того, 18.02.2020 року судом було отримано від ОСОБА_3 письмове заперечення, у якому останній вказав, що його ім`я та по - батькові ОСОБА_3 , а у рішенні суду зазначено ОСОБА_3 .

На підтвердження даної обставини надано копію паспорту громадянина України та копію довідки РНОКПО.

Також, з доданих до клопотання копій документів, вбачається, що повідомлення про час і місце розгляду справи відповідачу ОСОБА_3 , надсилались за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає: АДРЕСА_3 .

Згідно ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

При таких обставинах клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання на території України рішення Зангеланського районного суду Азербайджанскої Республіки від 28.03.2019 року про стягнення аліментів із ОСОБА_2 не може бути прийнято до провадження та розглянуто у встановленому законом порядку, в зв`язку з чим воно підлягає залишенню без розгляду та поверненню клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 465-466 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання і виконання на території України рішення Зангеланського районного суду Азербайджанскої Республіки від 28.03.2019 року про стягнення аліментів із ОСОБА_2 - залишити без розгляду та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що після усунення обставин, які зумовили повернення заяви, він може звернутись до суду повторно.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя О. Н. Борис