№ провадження 6/646/37/2020
Справа № 646/2838/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2020 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого: судді Шелест І.М., за участю секретаря: Волошко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за заявою директора приватного підприємства «Стройряд» Казьміної Т.В. про заміну сторони виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2019 року директор приватного підприємства «Стройряд» Казьміна Т.В. звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. В обґрунтування заяви зазначила, що у приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Родіна Н.В. на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. про стягнення з боржника ТОВ «Харківметал-2» на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суми боргу на загальну суму 255 772, 54 грн. 27.02.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Г.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55893980. Під час виконання зазначеного виконавчого напису, між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-аверс» укладено договір відступлення прав за договором застави майна № 805/13/18-5/7-273, посвідченого 07.03.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., за реєстровим № 733 від 30.08.2018. За умовами вищевказаного договору до ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-аверс» перейшло право грошової вимоги за договором застави майна № 805/13/18-5/7-273 від 07.03.2007. У подальшому, між ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-аверс» та ПП «Стройряд» 30.08.2018 укладено договір відступлення прав за договором застави майна, відповідно до якого ПП «Стройряд» набуло права вимоги за договором застави майна № 805/13/18-5/7-273 від 07.03.2007.

Тому просили суд, замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні ВП № 55893980 щодо примусового виконання виконавчого напису № 281, виданого 18.01.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., про звернення стягнення на майно, зазначене в договорі застави № 805/13/18-5/7-273 від 07.03.2007 посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 733, його правонаступником Приватним підприємством «Стройряд».

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харків Єжова В.А. від 30.08.2019 було закрито провадження у справі № 646/2838/19 за заявою директора приватного підприємства «Стройряд» Казьміної Т.В. про заміну сторони виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Роз`яснено директору приватного підприємства «Стройряд» Казьміній Т.В. її право на звернення з такими вимогами до адміністративного суду за правилами адміністративного судочинства.

12.11.2019 постановою Харківського апеляційного суду було задоволено апеляційну скаргу ПП «Стройряд» та ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харків від 30.08.2019 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судове засідання учасники розгляду заяви не з`явились, через канцелярію суду надійшла заява представника ПП «Стройряд», в якій просили розглянути заяву про заміну сторони виконавчого провадження без їх участі, просили задовольнити заяву у порядку визначеному у постанові Харківського апеляційного суду від 12.11.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

У відповідності до положень ч.3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ЗАТ "Харківметал-2" (правонаступник ТОВ "Харківметал-2") та ПАТ "Укрсоцбанк" 07.03.2007 укладено договір застави майна № 805/13/18-5/7-273, посвідченого 07.03.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., за реєстровим № 733 від 30.08.2018.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оспенко Д.О. 18.01.2018 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 281 (а.с. 20).

На підставі даного виконавчого напису 27.02.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Г.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55893980 (а.с. 21-23).

30.08.2018 між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-аверс» укладено договір відступлення прав за договором застави майна № 805/13/18-5/7-273, посвідченого 07.03.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., за реєстровим № 733 від 30.08.2018 (а.с. 36-39).

За умовами вищевказаного договору до ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-аверс» перейшло право грошової вимоги за договором застави майна № 805/13/18-5/7-273 від 07.03.2007.

У подальшому, 30.08.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-аверс» та ПП «Стройряд» 30.08.2018 укладено договір відступлення прав за договором застави майна, відповідно до якого ПП «Стройряд» набуло права вимоги за договором застави майна № 805/13/18-5/7-273 від 07.03.2007 (а.с. 41-44).

Відповідно до пункту третього частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 цього Закону, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи, суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.

У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Викладені правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 (провадження №11-1172апп18) та постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справа №822/1659/18 (адміністративне провадження №К/9901/63678/18).

Таким чином, заява ПП «Стройряд» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як зазначив представник ПП «Стройряд», з аналогічною заявою про заміну сторони виконавчого провадження до Харківського окружного адміністративного суду, який 5 квітня 2019 року відмовив у відкритті провадження у справі № 520/3365/19 з огляду на те, що спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства (а. с. 109-110). При цьому заявнику встановлено строк п`ятнадцять днів з дня її проголошення для подачі апеляційної скарги.

ПП «Стройряд» звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із аналогічною заявою про заміну сторони виконавчого провадження 10 квітня 2019 року (а.с. 96), що була отримана судом 23 квітня 2019 року (а.с. 1-3).

30 серпня 2019 року було постановлено ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова про закриття провадження за заявою ПП «Стройряд».

12.11.2019 постановою Харківського апеляційного суду було задоволено апеляційну скаргу ПП «Стройряд» та ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харків від 30.08.2019 скасовано (а.с. 131-133).

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Оскільки адміністративний суд відмовив ПП «Стройряд» у відкритті провадження у справі за аналогічною заявою про заміну сторони виконавчого провадження, то з огляду на вимоги частини п`ятої статті 170 КАС України заявник не зможе реалізувати його право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.

У пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії», заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами.

У рішенні від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» (заяви № 7714/06 та № 23654/08) ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади. Крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27, 28, 38?40).

Суд вважає, що з огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис частини п`ятої статті 170 КАС України, ця справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства виключно і лише тому, що заявнику має бути забезпечений доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду у належному, адміністративному, судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 243/5078/17 (провадження № 14-393цс18), від 12 грудня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.55 ЦПК України у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Таким чином, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

З цього випливає, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 442 ЦПК України за заявою сторони виконавчого провадження, якою є, зокрема, боржник.

Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Заяву директора приватного підприємства «Стройряд» Казьміної Т.В. про заміну сторони виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса- задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у виконавчому провадженні ВП № 55893980 щодо примусового виконання виконавчого напису № 281, виданого 18.01.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., про звернення стягнення на майно, зазначене в договорі застави № 805/13/18-5/7-273 від 07.03.2007 посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 733, його правонаступником Приватним підприємством «Стройряд».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали виготовлений 21.02.2020.

Суддя І.М. Шелест