Справа №463/2574/20
Провадження №2/463/929/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

за участю секретаря с/з Козак О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа без самостійних вимог: Винниківська міська рада (місцезнаходження: 79495, м.Львів-Винники, вул.Галицька, 20), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання припиненим права власності, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом, просили припинити право власності на Ѕ земельних ділянок ОСОБА_5 , розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , які належали їй на підставі державних актів на право приватної власності на землю серія ЛВ №6002000А №579 від 05.03.1998, площею 0,1000 га. для обслуговуванняжитловогобудинку і господарських споруд та серія ЛВ №6002000С №580 від 05.03.1998, площею 0,0790 га. для ведення особистого підсобного господарства, виданих виконкомом Винниківської міської ради на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 06.11.2003 року серія ВА №793538 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Визнати право спільної часткової власності на Ѕ земельних ділянок за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , під кадастровими номерами: :04:001:0122 площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд; :04:001:0123 площею 0,0578 га. для ведення особистого підсобного господарства; :04:001:0124 площею 0,0212 га. для ведення особистого підсобного господарства, на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 06.11.2003 року серія ВА №793538.

Позов мотивують тим, що 06.11.2003 року між позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу №4-3282 1/2 житлового будинку по АДРЕСА_2 , право власності зареєстроване на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки реєстраційний номер №1160167 від 28.11.2003, номер запису: 1053 в книзі: 10, площею 139 кв.м. Згідно укладеного договору позивачі набули у власність 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Зазначений будинок з господарськими будівлями: Б - цегляний гараж; В - цегляний гараж; Г-цегляна вбиральна, №1, №2 - металеві ворота, №3 - огорожа-металева сітка, №4 - дерев`яна огорожа, №5,№6 - металеві хвіртки, №7 - дерев`яна хвіртка, к- колодязь-б/кільця, 1- асфальтне замощення, 11-бетонне замощення, розташований на земельних ділянках, які належить попередній власниці 1/2 житлового будинку відповідачу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності на підставі державних актів на право приватної власності на землю №580 від 05.09.1998 площею 0,0790 га. для ведення особистого підсобного господарства та № НОМЕР_1 від 05.03.1998р. площею 0,1000 га. для обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

15.11.2010р. рішенням Личаківського районного суду м.Львова визнано за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно за заповітом від 09.08.2007р. після смерті батька ОСОБА_10 .

17.07.2014р. ухвалою Личаківського районного суду мЛьвова по справі №2- р/463/14/14 було роз`яснено рішення Личаківського районного суду м.Львова від: 15.11.2010р. та визнано право власності ОСОБА_6 на спадкове майно в розмірі 1/2 частки вказаних вище земельних ділянок.

На підставі вказаних судових рішень свіввласницею будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 а ОСОБА_6 оформлено технічну документацію на земель ділянку площею 0,0790 га. для ведення особистого підсобного господарства та 0,1000 для обслуговування житлового будинку і господарських споруд по 1/2, на підставі яких присвоєно державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру кадастрові номери земельній ділянці :04:001:0122, площею 0,1 га. з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); :04:001:0123, площею 0,0212 га. з цільовим призначенням 03.01. для ведення особистого селянського господарства; :04:001:0124, площею 0,0578 га. з цільовим призначенням 03.01. для ведення особистого селянського господарства.

З моменту укладення договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку сім`я позивачів володіє та користується безперешкодно вказаними земельними ділянками, обробляє їх та утримує в належному стані. Проте не може користуватись правами, якими наділений власник відповідно до статті 90 Земельного Кодексу України.

А тому покликаючись на положення ч.1 ст.377 ЦК України (в редакції на час укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння), згідно якої до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування, позивачі просять визнати за ними право спільної часткової власності на 1/2 частину належних відповідачу на момент укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння земельних ділянок, попередньо припинивши у відповідності до ст.378 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності відповідача ОСОБА_5 на 1/2 частину вказаних земельних ділянок.

З метою захисту своїх порушених прав позивачі звернулись до суду з відповідним позовом, який просять задоволити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому, та просили такий задоволити.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задоволити.

Відповідач у підготовче та судове засідання з розгляду даної справи не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи Винниківська міська рада в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Пояснень на позов не подавав.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Ухвалою судді від 27.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Ухвалою суду від 27.11.2020 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265,280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.11.2003 року між позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу 1/2 житлового будинку по АДРЕСА_2 . Згідно долученої до матеріалів справи копії договору (а.с.9) у відповідності до п.1 такого предметом договору була 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_2 , з приналежною до нього частиною господарських будівель та споруд. Згідно п.3 договору житловий будинок належить продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 19.06.1989 року за реєстром №1-3012, зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентиризації 20 червня 1989 року за реєстровим №1053.

В подальшому на підставі укладеного договору позивачами було зареєстровано за собою право спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , що стверджується долученою до матеріалів справи копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2124234 від 28.11.2003 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.11-12).

Згідно технічної документації зазначений будинок по АДРЕСА_2 з відповідними господарськими будівлями (Б - цегляний гараж; В - цегляний гараж; Г-цегляна вбиральна, №1, №2 - металеві ворота, №3 - огорожа-металева сітка, №4 - дерев`яна огорожа, №5,№6 - металеві хвіртки, №7 - дерев`яна хвіртка, к- колодязь-б/кільця, 1- асфальтне замощення, 11-бетонне замощення) розташований на земельних ділянках, які належать попередній власниці 1/2 житлового будинку відповідачу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності на підставі державних актів на право приватної власності на землю №580 від 05.09.1998 площею 0,0790 га. для ведення особистого підсобного господарства та № НОМЕР_1 від 05.03.1998р. площею 0,1000 га. для обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с.14-15).

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 15.11.2010р. визнано за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно за заповітом від 09.08.2007р. після смерті батька ОСОБА_10 , а саме на належні йому частки земельної ділянки площею 0,1000 га., що за адресою: АДРЕСА_2 , для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, згідно державного акту № 579 від 05.03.1998р., та земельної ділянки площею 0,0790 га., що за адресою: АДРЕСА_2 , для ведення особистого підсобного господарства, згідно державного акту №580 від 05.09.1998 року (а.с.4).

17.07.2014р. ухвалою Личаківського районного суду мЛьвова по справі №2- р/463/14/14 було роз`яснено рішення Личаківського районного суду м.Львова від: 15.11.2010р. та визнано право власності ОСОБА_6 на спадкове майно в розмірі 1/2 частки вказаних вище земельних ділянок (а.с.5).

На підставі вказаних судових рішень свіввласницею будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 а ОСОБА_6 оформлено технічну документацію на земель ділянку площею 0,0790 га. для ведення особистого підсобного господарства та 0,1000 для обслуговування житлового будинку і господарських споруд по 1-2, на підставі яких присвоєно державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру кадастрові номери земельній ділянці :04:001:0122, площею 0,1 га. з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); :04:001:0123, площею 0,0212 га. з цільовим призначенням 03.01. для ведення особистого селянського господарства; :04:001:0124, площею 0,0578 га. з цільовим призначенням 03.01. для ведення особистого селянського господарства. Вказане стверджується долученими до матеріалів справи Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.16-19).

З матеріалів справи судом встановлено, що за відповідачем ОСОБА_5 не зареєстроване право власності на іншу 1/2 частину вказаних земельних ділянок.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачі обгрунтовують мотивованість та підставність подачі такого тим, що з моменту укладення договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку сім`я позивачів володіє та користується безперешкодно вказаними земельними ділянками, обробляє їх та утримує в належному стані. Проте не може користуватись правами, якими наділений власник відповідно до статті 90 Земельного Кодексу України.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ч.1 ст.377 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин - укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Крім того, у відповідності до положень ч.1,4 ст.120 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин - укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Аналізуючи наведені вище положення цивільного та земельного законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що закріплюючи загальний принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, законодавцем було закріплено певну особливість цього принципу згідно якої такий принцип діяв лише у випадку, якщо умови про перехід права власності на земельну ділянку отримали своє відображення у відповідному договорі.

Згідно правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України в постанові від 11.02.2015 року при розгляді справи №6-2цс15, на відміну від норми статті 30 ЗК Української РСР (1991 року), яка в імперативній формі передбачала автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду, частина перша статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення сторонами договору купівлі-продажу частини жилого будинку - 22 березня 2003 року) визначила, що при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо).При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Аналізуючи обставини справи на предмет їх відповідності наведеним вище положенням законодавства суд виходить з наступного.

Як зазначено було вище предметом укладеного між позивачами та відповідачем договору купівлі-продажу було лише 1/2 частини будинковолодіння. Про те, що згідно укладеного договору до покупців переходить право власності на відповідну частину земельної ділянки (-нок) в договорі не зазначено.

Як встановлено судом з представлених матеріалів на підставі судових рішень за спадкоємцем власника іншої 1/2 частини будинковолодіння, а саме тертьою особою по справі ОСОБА_6 було визнано право власності на 1/2 частки земельних ділянок, на яких знаходиться будинковолодіння. В подальшому права на такі ОСОБА_6 оформила, а от відповідач ОСОБА_5 своїх права на свою 1/2 частину вказаних земельних ділянок не оформила, що при цьому не позбавляє права останньої на такі.

У відповідності до ст.378 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Оскільки позивачі, як співвласники частини будинковолодіння, позбавлені можливості щодо реалізації свого права на земельні ділянки, то у відповідності до ст.378 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) суд вважає за можливе припинити право власності ОСОБА_5 на Ѕ частину земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Поряд з цим суд відмовляє у вимозі позивачі про визнання за ними права спільної часткової власності на Ѕ земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , під кадастровими номерами: :04:001:0122 площею 0,1000 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд; :04:001:0123 площею 0,0578 га. для ведення особистого підсобного господарства; :04:001:0124 площею 0,0212 га. для ведення особистого підсобного господарства. Відмовляючи в задовленні вказаної позовної вимоги суд виходив з того, що хоч відповідач ОСОБА_5 згідно закону і мала права на частку вказаних земельних ділянок, однак таке право власності у встановленому законом порядку не зареєструвала за собою. Крім того, як було зазначено вище, вказана частка земельних ділянок не була предметом укладеного між сторонами договору купівлі-продажу будинковолодіння.

Однак, зазначене, на думку суду, не перешкоджає позивачам реалізувати свої права на землю в інший, встановлений законодавством, спосіб.

Керуючисьст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,280-282,354,355ЦПК України,ст.ст.15,16 ЦК України,ч.1 ст.377, ст.378 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин - укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння), ч.1,4 ст.120 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин - укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння), суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа без самостійних вимог: Винниківська міська рада (місцезнаходження: 79495, м.Львів-Винники, вул.Галицька, 20), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання припиненим права власності задоволити частково.

Припинити право власності на Ѕ земельних ділянок ОСОБА_5 , розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , які належали їй на підставі державних актів на право приватної власності на землю серія ЛВ №6002000А №579 від 05.03.1998, площею 0,1000 га. для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та серія ЛВ №6002000С №580 від 05.03.1998, площею 0,0790 га. для ведення особистого підсобного господарства, виданих виконкомом Винниківськоїміської ради - на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 06.11.2003 року серія ВА №793538 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

В решті вимог відмовити.

На рішення суду відповідачем може бути подано до Личаківського районного суду м.Львова письмову заяву про перегляд заочного рішення в порядок і строки, передбачені ст.284 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 21 грудня 2020 року.

Суддя: Шеремета Г. І.