ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/806/19
Провадження № 22-ц/4820/954/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2019 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

ОСОБА_1 зазначив, що у період з 29 грудня 2018 року до 13 лютого 2019 року він перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» грошові кошти на загальну суму 35 000 грн. ОСОБА_2 набув ці кошти без будь-якої правової підстави та відмовляється повернути їх позивачеві.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 35 000 грн заборгованості, 768 грн 40 коп. судового збору та 2 000 грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2019 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що факт перерахування ОСОБА_1 грошових коштів внаслідок арифметичної помилки з його боку та недобросовісності з боку ОСОБА_2 не доведений, а вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 набув грошові кошти без будь-якої правової підстави та зобов`язаний повернути їх позивачеві. Суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, не врахував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про безпідставність позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, неправильно витлумачив положення ст.ст. 1212, 1215 ЦК України та не дотримався приписів ст. 81 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні безпідставно набутих коштів підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового судового рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Протягом 2018-2019 років ОСОБА_1 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_2 в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» грошові кошти:

- 29 грудня 2018 року - 20 000 грн (квитанція №Р24А537053691А41597);

- 24 січня 2019 року - 5 000 грн (квитанція № НОМЕР_1 );

- 13 лютого 2019 року - 10 000 грн (квитанція № НОМЕР_2 ), - а всього 35 000 грн.

29 березня 2019 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 письмову вимогу про повернення грошових коштів як помилково перерахованих, однак відповідач не виконав цю вимогу.

Застосовані норми права

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

В силу ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань (кондикційні зобов`язання) породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість (ст. 1213 ЦК України) не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої особи.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню, зокрема, не підлягає поверненню заробітна плата і прирівняні до неї платежі, відшкодування шкоди, соціальні виплати, допомога та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування.

Разом із тим, названа норма встановлює два виключення із загального правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 35 000 грн.

Зібрані докази достовірно та достатньо не свідчать про цільове призначення цих коштів, отже, вони є безпідставно набутими відповідачем і підлягають поверненню ОСОБА_1 у порядку глави 83 ЦК України.

У справі відсутні дані про те, що набуті ОСОБА_2 кошти є заробітною платою або прирівняною до неї платою, відшкодуванням шкоди, соціальною виплатою, допомогою або грошовою сумою, наданою відповідачеві як засіб до існування, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для повернення грошових коштів не ґрунтується на законі.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши вказаних обставин і норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, у зв`язку з чим ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З огляду на викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 35 000 грн безпідставно набутих грошових коштів.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Із положень ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 надавалася правнича допомога, внаслідок чого він поніс витрати на цю допомогу.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позову в частині вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є правильним.

Щодо судового збору

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь останнього слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 768 грн 40 коп.

Також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1 152 грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2019 року в частині відмови в позові про стягнення безпідставно набутих коштів скасувати та в цій частині вимог ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) 35 000 гривень безпідставно набутих грошових коштів і 768 гривень 40 копійок судового збору, а всього - 35 768 гривень 40 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) 1 152 гривні 60 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Горгулько Н.А.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 5