Дата документу 05.02.2020
Справа № 334/2734/19
Провадження № 2/334/668/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. У позові вказує, що мати дитини ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , немає постійного місця проживання, бродяжить, не працює. Відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є одинокою матір`ю.

Дитина з 13.08.2018 перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах.

14.06.2018 дитина була доставлена з комунального закладу «Обласний перинатальний центр» ЗОР в супроводі медичних працівників до КУ «Запорізька міська багатопрофільна лікарня №5», де знаходилась без законних представників. З 05.06.2018 дитина знаходиться на повному державному утриманні в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР. За час перебування дитини в закладі мати дитини відвідала її, принесла одну брудну вживану іграшку, одну дитячу присипку і дитячий крем, з дитиною не вправляється.

Спеціалістами відділу служби було вжито заходи щодо розшуку матері, встановлено, що вона бродяжить, жебракує, спілкується з особами, які не мають постійного місця проживання.

Спеціалістами встановлено коло родичів ОСОБА_2 - її матір ОСОБА_3 і бабу ОСОБА_4 , які в своїй заяві повідомили, що місце проживання відповідачки їм невідоме, бажання забрати дитину із закладу, виховувати та опікуватись дитиною у них немає.

Відповідачка до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з питання повернення дитини в родину не зверталася.

Вказані обставини свідчать про нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим орган опіки та піклування просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Також просить стягнути з відповідачки на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, аліменти у розмірі ј частки (але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідачки щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідачка заперечень проти позову не надала, у судовому засіданні пояснила, що заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Вона любить свою дитину, бажає про неї піклуватися, однак до цього часу не мала такої можливості. З пологового будинку не забрала дитину, тому що не мала місця проживання. На теперішній час вона проживає зі співмешканцем, вони мають намір орендувати житло на тривалий строк, створити належні умови для проживання дитини. Просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази і оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 , яка відносно дитини є одинокою матір`ю, оскільки відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Вказані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

ОСОБА_2 не має постійного місця проживання, тимчасово зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міського ради №647 від 15.08.2018 малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взята на облік служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах (неналежне виконання батьківських обов`язків).

14.06.2018 дитина була доставлена з комунального закладу «Обласний перинатальний центр» ЗОР в супроводі медичних працівників до КУ «Запорізька міська багатопрофільна лікарня №5», де знаходилась без законних представників.

З 27.08.2018 по теперішній час дитина знаходиться на повному державному утриманні в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР. За повідомленням головного лікаря закладу, за час перебування дитини в закладі мати дитини відвідала її декілька разів, а саме: 21.09.2018, 26.09.2018, 27.09.2018. 12.10.2018 та 09.11.2018. Після цього дитину жодного разу не відвідувала. За цей період мати принесла дитині одну вживану іграшку (брудну), одну дитячу присипку і дитячий крем. Відмічається, що з дитиною мати не вправляється.

Спеціалістами відділу служби було вжито заходи щодо розшуку матері, встановлено, що вона бродяжить, жебракує, спілкується з особами, які не мають постійного місця проживання.

Спеціалістами встановлено коло родичів ОСОБА_2 - її матір ОСОБА_3 і бабу ОСОБА_4

29.08.2018 спеціалістами служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проведено обстеження умов проживання за місцем реєстрації баби та прабаби малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно акту від 29.08.2018, родичі про місце перебування матері дитини не знають, не планують в подальшому оформлювати опіку над малолітньою дитиною.

ОСОБА_4 у заяві від 19.09.2018 повідомила, що онука ОСОБА_2 з ними не проживає, місце її проживання їм невідоме, стосунки з ними вона не підтримує. Бажання забрати дитину із закладу, виховувати та опікуватись дитиною ні у неї, ні у матері ОСОБА_3 , немає.

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини (висновок №05/01-27/0478 від 12.04.2019).

У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідачка не працює, бродяжить, не має постійного місця проживання. З часу народження дитини вона не вчиняла жодних дій, спрямованих на облаштування житлово-побутових умов для виховання та утримання дитини. До теперішнього часу не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, взагалі не обізнана про стан здоров`я дитини, тоді як остання має ряд важких захворювань і потребує постійної медичної допомоги.

До відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з питання повернення дитини в родину відповідачка не зверталася.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч. 2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України та приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1280,00 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Складення повного судового рішення - 15.02.2020.

Суддя: Турбіна Т. Ф.