Справа № 188/386/20
Провадження № 2-о/188/26/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Олійник В.С.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 25.01.1980 року їй було подаровано її колишнім чоловіком ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно договору дарування від 25.01.1980 р. , зареєстрованого в реєстрі за № 44 право приватної власності згідно з яким зареєстровано КП Павлоградським МБТІ 05.02.1980 року та записано до реєстрової книги за № 12-96-1614.

Інша частина вказаного житлового будинку належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 03.12.1979 р., посвідченого державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за № 1910.

У лютому 2020 року вона вирішила здійснити державну реєстрацію речового права на нерухоме майно на свій житловий будинок вцілому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з метою можливості вільного та безперешкодного розпорядження вказаним майном. З цією метою вона звернулася до виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району дніпропетровської області, надавши для цього оригінали правовстановлюючих документів. Проте державний реєстратор зареєструвала право власності лише на 1/2 частину житлового будинку , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності , а у реєстрації іншої 1/2 частини житлового будинку їй було відмовлено через те , що у договорі дарування від 25.01.1980 року у її прізвищі було допущена помилка у зв`язку з невірним перекладом її прізвища на українську мову.

Просить суд : встановити факт належності їй, ОСОБА_1 (рнокп НОМЕР_1 ) правовстановлюючого документу договору дарування від 25.01.1980 року , зареєстрованого в реєстрі за № 44 , право приватної власності згідно з яким зареєстровано КП Павлоградським МБТІ 05.02.1980 р. та записано до реєстрової книги за № 12-96-1614 та який посвідчує перебування у приватній власності Заявника 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що розташований по АДРЕСА_1 .

Сторони в судове засідання не з"явилися. В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Заявниця свою заяву підтримує . Заінтересована особа заяву визнає за умови , що витрати по справі судового збору залишаться за позивачем .

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено , що ОСОБА_3 отримала в дарунок від свого колишнього чоловіка 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 25.01.1980 р. , зареєстрованого в реєстрі за № 44 право приватної власності згідно з яким зареєстровано КП Павлоградським МБТІ 05.02.1980 року та записано до реєстрової книги за № 12-96-1614.

Інша частина вказаного житлового будинку належить заявниці на підставі свідоцтва про право власності від 03.12.1979 р., посвідченого державним нотаріусом Петропавлівської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за № 1910.

01 червня 1984 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4 у зв`язку з чим змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого Петропавлівським ЗАГС Дніпропетровської області.

При зверненні заявницею до відповідних органів щодо державної реєстрації в цілому будинку АДРЕСА_1 було виявлено невідповідність у написанні її прізвища у документах. А саме, у договорі дарування від 25.01.1980 року у її прізвищі було допущена помилка у зв`язку з невірним перекладом прізвища « ОСОБА_7 » на українську мову та помилково зазначено « ОСОБА_8 », в той час як написання прізвища українською мовою повинно бути « ОСОБА_5 ». Саме з цієї причини заявниці було відмовлено у вчиненні реєстрації , про що було надано письмове рішення від 19.03.2020 року № 51705780.

Отже дана обставина є перешкодою для заявниці у реалізації її права безперешкодного користування та розпорядження її майном.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть встановлюватися також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає,що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Дана помилка має юридичні наслідки, так як не дає можливості заявниці оформити документи, які необхідні для використання на праві приватної власності вищезазначеного житлового будинку , а тому суд заяву задовольняє і встановлює факт належності спірного правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 258-259 , 264-265, 268,315 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити .

Встановити факт належності ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) правовстановлюючого документу договору дарування від 25.01.1980 року , зареєстрованого в реєстрі за № 44 , право приватної власності згідно з яким зареєстровано КП Павлоградським МБТІ 05.02.1980 р. та записано до реєстрової книги за № 12-96-1614 та який посвідчує перебування у приватній власності ОСОБА_1 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що розташований по АДРЕСА_1 .

Копію рішення невідкладно направити заявнику та заінтересованим особам .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи , які були відсутні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу в той же строк з дня отримання копії судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М. П. Полубан