Справа №:755/1063/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою Київського міського центру зайнятості, боржник - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання,

у с т а н о в и в:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-1854/09 за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми посилаючись на те, що 27.07.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення щодо стягнення з відповідача коштів у розмірі 3 057,10 грн. та судового збору у сумі 51,00 грн. 11.02.2009 року був виданий виконавчий документ для примусового виконання рішення суду, який неодноразово пред`являвся до виконання. 26.12.2017 року виконавчий документ був повернутий стягувачу. Однак, ні постанова, ні виконавчий документ на їх адресу не надходили. Інформацію про повернення виконавчого документу дізналися 06.12.2019 з відповіді на їх численні звернення та скарги на бездіяльність виконавчої служби. У зв`язку з викладеними обставинами, та у зв`язку з тим, що судове рішення не виконано, просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на його пред`явлення.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи сповіщалися згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов на наступного.

Встановлено, що 27.07.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 2-1854/09 за позовною заявою Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми, яким вирішено стягнуто кошти у розмірі 3 057,10 грн. та судовий збір у сумі 51,00 грн.

Встановлено, що виконавчий лист був виданий Дніпровським районним судом м. Києва 11.09.2009 року, та 16.10.2009 року був пред`явлений до виконання до ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві.

27.08.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою.

29.10.2014 року судом видано дублікат виконавчого листа, який був пред`явлений до ВСДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, та 28.09.2016 року пересланий до Києво-Святошинського ВДВС ГТУЮ у Київській області.

З наданих заявником копій документів установлено, що протягом 2016, 2017, 2018 та 2019 років ними подавались запити та скарги до ВСДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві та Києво-Святошинського ВДВС ГТУЮ у Київській області з метою отримання інформації щодо руху у виконавчому провадженні, та лише 29.11.2019 року була надана відповідь про те, що 26.12.2017 року виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, та те, що копія постанови і оригінал виконавчого листа були направлені на адресу стягувачу. Втім, ні постанови, ні оригіналу виконавчого документу ним не було отримано. Виконавчий лист втрачено.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року (зі змінами від 28.11.2002 року), що діяв на час видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

Враховуючи вимоги законодавства, та те, що рішення суду не виконано до цього часу, суд вважає, що заява щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення є обґрунтована та підлягає задоволенню.

В частині стягнення судового збору у розмірі 57,63 грн. суд відмовляє, оскільки дана вимога не передбачена нормами процесуального законодавства.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву Київського міського центру зайнятості, боржник - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити частково.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-1854/09 по рішенню Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2009 року відносно боржника ОСОБА_1 щодо стягнення на користь Київського міського центру зайнятості коштів у розмірі 3 057,10 грн. та судового збору у сумі 51,00 грн.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа (дублікат) № 2-1854/09 по справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми.

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: