Провадження №2/193/160/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

18 листопада 2020 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кащук Д.А.,

секретаря судового засідання Хомич Н.О.,

представника позивача Мудраченко В.М.,

представника відповідача

ТОВ «Автотранссервіс» Караканова Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, у сел.Софіївка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Автотранссервіс», ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину (в порядку 128 КПК України),- в с т а н о в и в:

08 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом (в порядку 128 КПК України) до ТОВ "Автотранссервіс" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину. 09 липня 2020 року ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кащук Д.А. залучено до участі у справі, в якості співвідповідача - ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (адреса:04050, м.Київ, вул.Глибочицька,буд.44).

В позовній заяві, зазначає, що 22.01.2018, приблизно о 15 годині 20 хвилин, в світлий час доби, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автобусом «ЧАЗ А079.52 ЕТАЛОН», який належить ТОВ «Автотранссервіс», рухався із пасажирами у салоні на автошляху Н-11 за машрутом сполученням «Дніпро-Миколаїв», по асфальтному покриттю, що було вкритим обледенілим сніжним шаром, з приблизною швидкістю 51,4 км/год., зі сторони Кривий Ріг Дніпропетровської області у напрямку м. Дніпро Дніпропетровської області. У процесі руху, не доїжджаючи 554 м до стели «с.Софіївка» при виїзді з с. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не вибрав безпечної швидкості та, не впоравшись з керуванням автобусу «ЧАЗ А079.52 ЕТАЛОН», виїхав за межі проїзної частини праворуч, з`їхав у кювет, де допустив перекидання транспортного засобу на праву сторону. Своїми діями водій автобусу ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, гематоми в області перелому, посттравматичної невропатії променевого нерву ліворуч. Ушкодження виникли від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), який міг мати як обмежену, так і не обмежену травмуючу поверхню, або при ударі об такий же предмет (предмети), що могло бути при механізмі дорожньо- транспортної пригоди в середині салону автобуса. За своїм характером виявлене ушкодження відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

26 березня 2018 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Дніпропетровської області радником юстиції Бурчик Альоною Володимирівною в рамках досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 22 січня 2018 року, за ознаками ч.1 ст.286 КК України, затверджено обвинувальний акт який направлено для розгляду до Софійського районного суду Дніпропетровської області.

Позивач вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», повинне нести перед нею, ОСОБА_1 матеріальну відповідальність, тому що воно є власником транспортного засобу яким спричинено їй тілесні ушкодження, що відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби його найманим працівником ОСОБА_2 , в результаті чого їй завдано матеріальну шкоду, яка становить 20 860 грн. 96 коп., яка складається з вартості придбаних медичних препаратів для лікування в сумі 9005 грн. 96 коп., придбання протезно-ортопедичного виробу вартістю 11200 гривень, апарату Аррозе для накладання шкіряних дужок, вартістю 320 гривень та інструменту для зняття зшиваючих скоб, вартістю 335 грн..

При визначенні величини моральної шкоди, вона виходить зі ступеню вини відповідача, обставин, при яких була заподіяна шкода, характеру і тривалості її переживань, моральних та фізичних страждань, судової тяганини, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення колишнього стану спокою та здоров`я.

Тому позивач просить стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», на її користь матеріальну шкоду в сумі 20 860 грн. 96 коп. та моральну шкоду в сумі 100 000 гривень.

Згідно вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року визнано ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 8500 (вісім тисяч п"ятсот) грн. без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім того, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" на користь держави судові витрати за проведення експертизи технічного стану ТЗ №7/10.2/38 від 13.02.2018 року (а.кр.пр.43-44) в сумі 858.00 грн.; експертизи технічного стану ТЗ №7/10.2/39 від 13.02.2018 року (а.кр.пр.102-103) в сумі 1144,00 грн.; автотехнічної експертизи №7/10.1/72 від 05.03.2018 р. (а.кр.пр.158-159) в сумі 572.00грн.; автотехнічної експертизи №7/10.1/73 від 22.02.2018 р. (а.кр.пр.164-165) в сумі 572.00 грн., а всього 3146 (три тисячі сто сорок шість) грн. та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору 1762 (тисяча сімсот шістдесят дві) грн..

Згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу цивільного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс в особі директора Руссавського А.А. задовольнено частково. Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 у щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в частині стягнення процесуальних витрат змінено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за проведення експертизи технічного стану ТЗ №7/10.2/38 від 13.02.2018 року в сумі 858.00 .; експертизи технічного стану ТЗ №7/10.2/39 від 13.02.2018 року в сумі 1144,00 грн.; автотехнічної експертизи №7/10.1/72 від 05.03.2018 року в сумі 572.00 грн.; автотехнічної експертизи №7/10.1/73 від 22.02.2018 року в сумі 572.00 грн., а всього 3 146 (три тисячі сто сорок шість) грн.. Судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1762 грн. повернено ОСОБА_1 . Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 у щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову скасовано, направлено кримінальне провадження в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін. Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року про виправлення описки у вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року скасовано.

15 червня 2018 року представник відповідача ТОВ «Автотранссервіс» надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказав, що в позовній заяві та згідно з матеріалами справи вбачається, що дорожньо - транспортна пригода сталася 22.01.2018 року, коли дорожні умови були слизькими, засніженими та обледенілими, що є суттєвим при розгляді цивільного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно ст.7,8 Закону України «автомобільні дороги», автомобільні дороги загального користування є складовою Єдиної транспортної системи України і задовольняють потреби суспільства в автомобільних пасажирських і вантажних перевезеннях. Автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Автомобільні дороги державного значення підрозділяються на міжнародні, національні, регіональні та територіальні.

Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. Функції з управління автошляхами загального користування Дніпропетровської області здійснює Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Отже, Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області є балансоутримувачем автомобільних доріг загального користування державного значення і несе відповідальність за їх експлуатаційний стан та безпеку дорожнього руху.

Таким чином, відшкодування, завданої внаслідок указаної ДТП, шкоди потерпілій ОСОБА_1 мас здійснювати Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області, оскільки згідно з матеріалами справи дорога Н-11 (Дніпро-Миколаїв) була у безпечному для дорожнього руху стані, так як дорожні умови були слизькими, засніженими та обледенілими, тобто Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області не вжила відповідних заходів для безпечного дорожнього руху.

Також, 30 червня 2017 року ТОВ «Автотранссервіс» було прийнято на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) з 01 липня 2017 року ОСОБА_2 .

22 січня 2018 року близько 15.20 год. ОСОБА_2 здійснював перевезення пасажирів по маршруту «Дніпро - Кривий Ріг» та під час перевезення пасажирів не доїжджаючи 554 м до стели «с. Софіївка» сталася дорожньо - транспортна пригода в результаті чого пасажири отримали тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Але, 10 січня 2018 року між ТОВ «Автотранссервіс» (далі по тексту - Замовник) та ОСОБА_2 (далі по тексту - Виконавець) було укладено Трудову угоду, згідно п.1.1. даної Угоди, Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботи наступного характеру: у разі відсутності основного водія здійснити перевезення пасажирів по маршруту Кривий Ріг - Дніпро.

Тому, у виконання умов Угоди, 22 січня 2018 року між сторонами був підписаний акт наданих послуг про те, що 22 січня 2018 року виконавцем виконано, а Замовником прийнято послуги з перевезення пасажирів по маршруту Кривий Ріг - Дніпро на автотранспортному засобі «ЧАЗ А079.52», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Тобто, гр. ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо - транспортної пригоди, яка скоєна 22 січня 2018 року виконував роботу по цивільно - правовій угоді.

Згідно п. 1. розділу 2 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 11.04.2016 № 441) (далі по тексту - Порядок), звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів в один із таких способів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації ЕЦП відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством (у разі подання електронного звіту він надсилається не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає граничний строк подання Звіту, передбачений Законом).

Згідно п.1 розділу 3 Порядку, Страхувальники, крім зазначених у пунктах 5. 6 цього розділу, а також страхувальники, зазначені у пунктах 2, 4 цього розділу, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з ФО - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у частині подання Звіту за таких осіб, зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів Звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

Звітним періодом є календарний місяць.

Згідно п.1 розділу 4 Порядку, звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Тому, у виконання вимог законодавства України та укладеної з ОСОБА_2 угоди, ТОВ «Автотранссервіс» 17 травня 2018 року було сформовано та здано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за квітень 2018 року, який згідно квитанції № 2 було прийнято .

Згідно таблиці 5 до Звіту вбачається, що під № 64 ОСОБА_2 виконував роботу на підставі Договору ЦПХ з терміном закінчення відносин з договорами цивільно правового характеру.

Крім того, згідно таблиці б до Звіту вбачається, що під № 755-756 значиться ОСОБА_2 з кодом категорії ЗО № 26, який на підставі Порядку зазначається у разі, якщо фізичні особи, які виконують роботи (надають послуги) на підприємствах, в установах та організаціях, в інших юридичних осіб, зазначених в абзаці другому пункту 1 частини першої статті 4 Закону, чи у фізичних осіб - підприємців або осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, за цивільно-правовими договорами (крім фізичних осіб - підприємців, якщо виконувані ними роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Отже, Відповідач не повинен нести відповідальність щодо відшкодовування Цивільному позивачу даних витрат, оскільки гр. ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо - транспортної пригоди, яка скоєна 22 січня 2018 року виконував роботу по цивільно - правовій угоді та здійснював перевезення пасажирів у разі відсутності основного водія на підставі цього володів транспортним засобом.

Таким чином тягар цивільної відповідальності в таких випадках має нести винна у завдані шкоди особа, якою є водій автомобіля, чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталося ДТП.

Крім того, Позивач в позовній заяві зазначає, що «... в результаті дій ОСОБА_2 мені завдано матеріальну шкоди у розмірі 20 860 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 96 коп., яка складається з вартості придбаних медичних препаратів для лікування в сумі 9005 грн. 96 коп., придбання протезно - ортопедичного виробу вартістю 11 200 грн.. апарату Аррозе для накладення шкіряних дужок вартістю 320 грн. та інструменту для зняття зшиваючих скоб вартістю 335 грн.».

Але, представник відповідача просить звернути увагу, що Позивач не надала жодного належного та допустимого доказу в якому зазначено найменування та кількості лікарських засобів, призначених лікарем відповідно до отриманих ушкоджень у вигляді перелому середньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, гематоми в області перелому, посттравматичної невропатії променевого нерву ліворуч. Тобто, Позивачем не надано до суду жодного документу, який би підтверджував факт знаходження Позивача на лікуванні терміном 21 доби та призначенням лікарем ліків, які Позивачем, були придбані.

Положеннями ст. 1166 ЦК У країни передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Таким чином, не можливо встановити, що завдана матеріальна шкода у розмірі 20 860 (двадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 96 коп. була спричинена в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22 січня 2018 року, не доїжджаючи 554 м до стели «с. Софіївка».

Позивач в позовній заяві зазначає, що «Відповідач станом справи не цікавиться, проявив байдужість до моїх страждань. Але я вважаю, що спричинивши мені тілесні ушкодження він мусив проявити турботу і надати мені належну допомогу. Відсутність моральної відповідальності у винної особи є обтяжуючою стороною, ображає мене як потерпілого, завдає моральних страждань. В зв`язку з викладеним, суму моральної шкоди я оцінюю в 100 000 грн.», то Відповідач по цивільному позову вважає, що розмір моральної шкоди є необґрунтований та такий, що підлягає скасуванню.

Однак потерпілою не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження завданої їй моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 повинна підтвердити обставини, які підтверджують здійсненою її моральної шкоди.

Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки вважає цивільний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 15-21).

Ухвалою суду Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2020 року залучено до участі у справі, в якості співвідповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (місце знаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44).

Від представника співвідповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшло пояснення, обґрунтоване тим, що 20.11.2017 р. між ТОВ «Автотранссервіс» та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АК/7200903, за яким забезпечено т.з. «ЕТАЛОН», д.р. № НОМЕР_1 (далі - забезпечений т.з.). Строк дії 22.11.2017 р. - 21.05.2018 р. Ліміт відповідальності по майну 100 000 грн., по здоров`ю 200 000 грн. Франшиза 1 000 грн.

22.01.2018 сталася ДТП за участю забезпеченого т.з. під керуванням ОСОБА_2 в результаті якої цивільний позивач отримав ушкодження здоров`ю.

Щодо звернення позивача до Страховика в досудовому порядку.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ», Для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Разом з тим, на адресу ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не було направлено жодного документу (епікриз/виписка/призначення лікування тощо) закладу охорони здоров`я, який би підтвердив необхідність відповідно лікування Позивача, та відповідно, придбання останнім медичних препаратів.

Страховик ретельно дослідив надані Позивачем квитанції і чеки та розрахував суму (за умови надання відповідних підтверджуючих медичним закладом документів) страхового відшкодування, що становить 14 821,23 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 26і ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, за умови виплати ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» страхового відшкодування у розмірі 14 821,23 грн. (якщо Позивач надасть підтверджуючі документи у відповідності до ст. 24 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ») моральна шкода буде становити 741,06 грн.

Разом з тим, ст. 1194 ЦКУ передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. На підставі викладеного, просить врахувати пояснення під час розгляду та при вирішенні справи (а.с.кр.п. 120-123).

У судове засідання позивач не з`явилась, її представник-адвокат Мудраченко В.М. пояснив, що ОСОБА_2 матеріальні збитки відшкодував ОСОБА_1 повністю, тому просить суд стягнути з відповідачів лише суму моральної шкоди.

Представник відповідача ТОВ "Автотранссервіс" просить в позові відмовити повністю, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Представник відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце його проведення.

Заслухавши пояснення та заперечення учасників процесу, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що згідно вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 8500 (вісім тисяч п"ятсот) грн. без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім того, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" на користь держави судові витрати за проведення експертизи технічного стану ТЗ №7/10.2/38 від 13.02.2018 року в сумі 858.00 грн.; експертизи технічного стану ТЗ №7/10.2/39 від 13.02.2018 року (а.кр.пр.102-103) в сумі 1144,00 грн.; автотехнічної експертизи №7/10.1/72 від 05.03.2018 р. в сумі 572.00грн.; автотехнічної експертизи №7/10.1/73 від 22.02.2018 р. (а.кр.пр.164-165) в сумі 572.00грн а всього 3146 (три тисячі сто сорок шість) грн. та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранссервіс" на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору 1762 (тисяча сімсот шістдесят дві) грн. (а.с. 25-27).

Згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу цивільного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранссервіс в особі директора Руссавського А.А. задовольнено частково. Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 у щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в частині стягнення процесуальних витрат змінено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за проведення експертизи технічного стану ТЗ №7/10.2/38 від 13.02.2018 року в сумі 858.00 .; експертизи технічного стану ТЗ №7/10.2/39 від 13.02.2018 року в сумі 1144,00 грн.; автотехнічної експертизи №7/10.1/72 від 05.03.2018 року в сумі 572.00 грн.; автотехнічної експертизи №7/10.1/73 від 22.02.2018 року в сумі 572.00 грн., а всього 3 146 (три тисячі сто сорок шість) грн.. Судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1762 грн. повернено ОСОБА_1 . Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 у щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову скасовано, направлено кримінальне провадження в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін. Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року про виправлення описки у вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року скасовано (а.с. 28-32).

Відповідно до наказу по особовому складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» від 30 червня 2017 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Автотранссервіс», його було прийнято на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення за сумісництвом з 01 липня 2017 року з окладом згідно зі штатним розкладом (а.с. кр.п. 46), що підтверджується трудовою угодою (а.с.кр.п. 73,74). Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між власником транспортного засобу ТОВ «Автотрассервіс» та ПраТ`УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Згідно з полісом № АК/ 7200903 від 20 листопада 2017 року про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 200 000 грн. - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100 000 грн. - за шкоду, заподіяну майну (а.с. кр.п. 91).

ОСОБА_1 визнана потерпілою по даній кримінальній справі. Відповідно висновку експерта Криворізького міжрайонного відділу судово-медичної експертизи «ДОР» КЗ «Дніпропетровське обласне бюро №213 Руденко О.В. завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с. кр.п.151,152). ОСОБА_1 потребувала лікування та витрачала кошти на лікування, що підтверджується чеками на купівлю медикаментів (а.с. 36-38).

Транспортний засіб, а саме автобус ЧАЗ А079.52 ЕТАЛОН реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував під час ДТП ОСОБА_2 , належить ТОВ Автотранссервіс, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. кр.п 92).

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до трудової угоди від 10 січня 2018 року, ОСОБА_2 на момент ДТП являвся працівником ТОВ «Автотранссервіс» та отримував заробітну плату. Тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Автотранссервіс», шкода внаслідок ДТП була завдана ним під час виконання його трудових обов`язків, а тому підлягає відшкодуванню ТОВ «Автотранссервіс». Тому доводи представника ТОВ «Автотранссервіс» про те, що ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не був у штаті та не перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», а виконував роботу по цивільно - правовій угоді, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються доказами у справі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав.

Суд враховує те, що внаслідок отриманих в результаті ДТП травм потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, у зв`язку з чим зазнала моральних страждань у вигляді фізичного болю, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення свого здоров`я.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г'» пункту 41. 1 та підпунктом «в» пункту 41. 2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо - транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Разом з тим, відповідальність страховика щодо компенсації моральної шкоди потерпілому обмежена відповідно до зазначених вище положень закону і не виключає цивільно-правової відповідальності в частині відшкодування моральної шкоди потерпілому роботодавцем, завданої працівником.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту гл. 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття особа, яка завдала шкоду та особа, яка відповідає за шкоду. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2013 року № 6-108цс13 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2018 року № 534/872/16-ц.

Внаслідок дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, які полягають у душевних переживаннях, занепокоєності за те що сталося ДТП, внаслідок якої отримала тілесні ушкодження, потребувала лікування. Зазначені події внесли незручності та потребували додаткових зусиль для організації її життя, оскільки звичайний ритм життя був порушений.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов`язання.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Ураховуючи, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило моральні страждання позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У своїй постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц Верховний Суд визначив, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив потерпілий.

Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди, позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнала фізичних та душевних страждань, суттєвих змін у звичайному, сталому для неї способі життя, оскільки тривалий час перебувала на лікуванні, тому завдану моральну шкоду оцінює у 100 000,00 грн.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу на думку суду є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком винної протиправної поведінки відповідачів.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України).

Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, достовірності, допустимості та достатності доказів.

З досліджених під час розгляду справи наданих представником позивача медичних документів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила лікування після отриманих внаслідок ДТП травм та відповідно вимушено зазнала змін у своєму житті.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Чинним законодавством визначено процесуальні обов`язки сторін, які останні повинні сумлінно дотримуватися.

При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Оскільки законодавцем не затверджено жодної єдиної методики визначення розміру завданої моральної шкоди, яка б мала загальне обов`язкове значення. Тому розмір відшкодування моральної шкоди має визначатись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням особливостей конкретного правопорушення.

Узагальнюючи вимоги закону, рекомендації Пленуму ВСУ, можна виділити критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні).

Враховуючи вищенаведене, виходячи з засад розумності та справедливості суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача має становити 15000 грн..

Оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ «Автотрансервіс» була застрахована, відповідно до поліса серії АК № 7200903, саме на страхувальника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» покладено обов`язок відшкодування шкоди в межах страхового ліміту, а з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З урахуванням викладеного з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1043,00 грн., що становить 5 % від суми відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, різницю між недоплаченої суми моральної шкоди, а саме 13957,00 грн. необхідно стягнути з ТОВ «Автотранссервіс».

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ "Автотранссервіс", ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину (в порядку 128 КПК України),-задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» на користь ОСОБА_1 13957,00 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім гривень 00 копійок) в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на користь ОСОБА_1 1043,00 грн. (одна тисяча сорок три гривні 00 копійок) в якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2020 року.

Суддя Д. А. Кащук