Справа № 569/7165/19
Провадження № 2/161/217/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 лютого 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу №569/7165/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за договорами позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за договорами позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.07.2018р., 13.07.2018р., 20.07.2018р., 25.07.2018р. між позивачем та ОСОБА_2 , від імені якого діяла представник ОСОБА_5 , були укладені договори позики, відповідно до умов яких позичальник отримав кредит у розмірі 155 110,00грн. з терміном повернення позики до 13.09.2018р.; 149 950,00грн. з терміном повернення позики до 16.09.2018р.; 149 950,00грн. з терміном повернення позики до 24.09.2018р. та 130,00грн. з терміном повернення позики до 26.09.2018р. Отримані кошти у визначений договорами термін повернуті не були, що стало підставою для нарахування пені, штрафу та річних, у розмірах визначених договорами. Вказує, що 25.07.2018р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (поручитель) та ОСОБА_2 , від імені якого діяла представник ОСОБА_5 був укладений договір поруки на забезпечення зобов`язань за договором позики від 25.07.2018р. Зазначає, що оскільки ОСОБА_2 договори позики були укладені під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 , то відповідно до ст.ст. 60, 61, 65 СК України отримані кошти є спільною сумісною власністю подружжя, і подружжя несе солідарну відповідальність.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2019 року вказану позовну заяву було передано за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до розгляду у судовому засіданні по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, хоча вчасно та належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2018р., 13.07.2018р., 20.07.2018р., 25.07.2018р. між ОСОБА_1 (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник), від імені якого діяла представник Приймачук І. ОСОБА_6 . (довіреність від 05.05.2018р., а.с. 27), були укладені договори позики, відповідно до умов яких позичальник отримав кредит у розмірі 155 110,00грн. з терміном повернення позики до 13.09.2018р.; 149 950,00грн. з терміном повернення позики до 16.09.2018р.; 149 950,00грн. з терміном повернення позики до 24.09.2018р. та 130,00грн. з терміном повернення позики до 26.09.2018р. (а.с. 11-14).

Умовами договорів позики передбачалося, що в разі прострочення повернення позики позичальник зобов`язався сплатити кредитору пеню в розмірі 0,4% від несплаченої суми за кожен день прострочення, штраф у розмірі 20% та 365% річних від простроченої суми у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що кредитором було надано позичальнику кредит у розмірах 155 110,00грн. з терміном повернення позики до 13.09.2018р.; 149 950,00 грн., що стверджується відповідними розписками відповідача (а.с. 16-26), позичальник свої зобов`язання по договору належним чином не виконує, не погашаючи заборгованість за кредитом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 08.04.2019 р. заборгованість за договорами позики від 09.07.2018р., 13.07.2018р., 20.07.2018р. становить 455 010,00 грн. (155 110,00+149 950,00+149 950,00) основна заборгованість, штраф у розмірі 91 002,00грн. (31 022,00+29 990,00+29 990,00), пеня 368 351,08грн. (128 431,08+122 359,20+117 560,80), інфляційних втрат 28 127,75грн. (11 633,25+8 247,25+8 247,25), 365% річних 920 877,70грн. (321 077,70+305 898,00+293 902,00), що є істотним порушенням умов договорів позики, ст. 526, 527, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Як стверджує позивач, ОСОБА_2 перебуває з 06.09.2016р. у шлюбі із ОСОБА_7 (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_3 ), отримані на підставі договорів позики кошти були використані в інтересах сім`ї на придбання квартири.

Тлумачення ч.4 ст.65 СК свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він уважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід передусім спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Аналогічний висновок зробив і ВСУ в постанові від 19.06.2013 у справі №6-55цс13.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є солідарними боржниками за вказаними зобов`язаннями і наявна заборгованість підлягає стягненню солідарно з боржників. Протилежного суду не доведено.

Поряд з цим, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором позики від 25.07.2018р., між ОСОБА_1 (кредитор), ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_4 (поручитель) був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 обов`язків, що виникли на підставі договору позики від 25.07.2018р. (а.с.15).

Як визначено ст. 638 ЦК України сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору поруки, про що свідчать підписи кредитора, поручителів.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, а також те, що позичальник свої зобов`язання за договором позики від 25.07.2018р. не виконав неналежним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення із ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_4 130,00 грн. заборгованості за позикою, 26,00 грн. штрафу, 100,88грн. пені, 7,15 грн. інфляційних втрат, 252,20грн. 365% річних є законними та обґрунтованими, та підлягають до задоволення.

Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 9 602,34грн. підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача; а 2,66грн. з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 526, 546, 553, 554, 611, 625, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 09.07.2018р., 13.07.2018р., 20.07.2018р. в розмірі 1 863 368 (один мільйон вісімсот шістдесят три тисячі триста шістдесят вісім) грн. 53 коп., з яких: основна заборгованість 455 010 грн. (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч десять) грн. 00 коп., штраф 91 002 (дев`яності одна тисяча дві) грн. 00 коп., пеня 368 351 (триста шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 08 коп., інфляційних втрат - 28 127 (двадцять вісім тисяч сто двадцять сім) грн 75 коп., 365% річних - 920 877,70грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 9 602 (дев`ять тисяч шістсот дві) грн. 34 коп., по 4 801,17 грн. з кожного.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 25.07.2018 р. в розмірі 516 (п`ятсот шістнадцять) грн. 23 коп., з яких: основна заборгованість - 130 (сто тридцять) грн. 00 коп., штраф 26 (двадцять шість) грн. 00 коп., 100 (сто) грн. 88 коп., інфляційних втрат - 7 (сім) грн. 15 коп., 365% річних - 252 (двісті п`ятдесят два) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2 (дві) грн. 66 коп., по 1,33грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк