Справа № 485/57/20
Провадження № 2/485/190/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації за частку відчуженого майна,

вставновив:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в обгрунтування якого зазначила таке.

З відповідачем ОСОБА_5 перебувала з у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2015 року до 29 листопада 2019 року, під час якого ними придбано автомобіль ВАЗ 2115, 2001 року випуску, за 2350 доларів США, що було еквівалентно 63215,00 грн. Зазначений транспортний засіб відповідач без її згоди відчужив своїй матері ОСОБА_6 шляхом укладення договору дарування. Враховуючи викладене, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію у розмірі 31 607,50 грн за за її 1/2 частину вартості автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя та відчужений без її згоди. Добровільної згоди щодо поділу майна сторони не дійшли.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги визнав частково, вважав дійсним розмір компенсації, який підлягає відшкодуванню позивачу у зв"язку із відчуженням спірного автомобіля, що відповідає 12 315,50 грн., та є половиною його вартості, визначеною на підставі оцінки, проведеної 24 липня 2019 року за перереєстрації транспортного засобу на нового власника по договору дарування, укладеному в ТЦС 4841, в розмірі 24631,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з зазначених у позові підстав просив про їх задоволення.

Відповідач та його представник позов визнали частково, підтримали обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи, проведеної у справі вважають необ"єктивним, проведим без дослідження об"єкту експертизи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що з 25 липня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2019 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з відповідача судом присуджено сплату аліментів (а.с. 7-10).

Під час перебування у шлюбі сторонами придбано автомобіль ВАЗ 21150, сірого кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску, який був зареєстрований за відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 4841 (а.с. 80-зворот).

Враховуючи положення ст. ст. 60, 61 СК України, зазначений спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а частка кожного з подружжя в зазначеному автомобілі складає 1/2. Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

24 липня 2019 року автомобіль ВАЗ 21150 д/н НОМЕР_2 перереєстровано на матір відповідача ОСОБА_6 , з заміною номерного знаку з НОМЕР_2 на НОМЕР_4 , що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, копією договору дарування 4841/2019/1581190 від 24 липня 2019 року з даними на підтвердження родинних відносин між матір`ю та сином (а.с. 42, 86-90), тобто під час перебування сторін у шлюбі.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем суду не надано доказів, які б свідчили про те, що позивач давала згоду на відчуження вказаного автомобіля, або, які б вказували на те, що позивачу взагалі було відомо про таке відчуження, як і не надано доказів того, що вказане відчуження відбувалося в інтересах сім`ї, чи на її потреби.

Верховний Суд України у постанові від 03.05.2018 № 755/20923/14-ц визначив, що наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Разом з тим, при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі N 201/14044/16-ц, провадження N 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі N 127/7029/15-ц, провадження N 61-9018сво18, дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи № 1346 від 23 жовтня 2020 року, середня ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21150 д/н НОМЕР_2 , сірого кольору, 2001 року випуску, ідентифікаційний номер VIN (номер шасі кузова, рами) НОМЕР_1 , станом на 31 серпня 2020 року могла становити 60720,00грн. (а.с. 133-138).

Враховуючи, що автомобіль марки ВАЗ 21150 д/н НОМЕР_2 є спільним майном подружжя, був відчужений відповідачем на власний розсуд без згоди позивача і не в інтересах сім`ї, а також не на її потреби, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 його вартості в рахунок компенсації її частки у спільному автомобілі ВАЗ 21150 д/н НОМЕР_2 , яка становить 30360,00 грн.

Доводи відповідача та його представника щодо необхідності визначення компенсації частки позивачки відповідно до оцінки, проведеної 24 липня 2019 року за перереєстрації транспортного засобу на нового власника по договору дарування, укладеному в ТЦС 4841, в розмірі 24631,00 грн., а не на підставі висновку експерта №1346, яким визначено його середню ринкову ціну, суперечать вище наведеним правовим нормам та висновкам Верховного Суду, які є обов"язковими до застосування. Вартість подібного до відчуженого відповідачем без згоди позивачки автомобіля визначена сертифікованим судовим експертом на час розгляду справи на підставі наявних даних матеріалів справи щодо технічних характеристик об"єкту дослідження, достовірність яких ніким з учасників справи не оспорювалася, та через неможливість встановлення дійсної (ринкової) вартості відчуженого майна. Висновок експерта відповідачем не спростовано та ним не доведено, що вартість відчуженого ним автомобіля на час розгляду справи є меншою.

За такого, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки сума належної їй до сплати відповідачем компенсації обгрунтована висновком експерта, а позивачка позовні вимоги не зменшила.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 888,68 грн. (840,80+ 84,40 грн. вартість експертизи згідно квитанції №169 від 09.10.2020 р.х30360 грн./31607,50 грн.).

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації за частку відчуженого майна, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , 30360,00 грн (тридцять тисяч триста шістдесят грн 00 коп.) компенсації та судовий збір в розмірі 888,68 грн. (вісімсот вісімдесят вісім грн. 68 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного судового рішення 30.11.2020.