Справа № 161/415/20
Провадження № 4-с/161/18/20
У Х В А Л А

21 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В., -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. знаходиться виконавчий лист № 161/9140/18, виданий Луцьким міськрайонним судом від 02.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «УніверсалБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 160 доларів США.

22.11.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60701741 та винесено постанову про арешт коштів боржника, в тому числі на заробітну плату, яка знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого АТ КБ «Приватбанк». ЇЇ копію отримано 27.12.2019 року.

Вважає дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника неправомірними, а постанову про арешт коштів боржника від 22.11.2019 року в частині накладення арешту на кошти, а саме заробітну плату такою, що підлягає скасуванню.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, представник заявник та приватний виконавець подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 22.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В. відкрито виконавче провадження № 60701741 з приводу виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 161/9140/18 від 02.20.2019 року. Крім того, 22.11.2019 року ним винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику в межах суму звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця 15 576 USD (а.с. 6).

На виконання вказаної постанови було арештовано кошти, що містяться на рахунку UA2492298, відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк".

Згідно довідки № PCJPVPFE6D202H3H, виданої АТ КБ "Приватбанк" 04.12.2019 року вбачається, що картка із вказаним вище рахунком є зарплатною.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.7 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Положеннями ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст.48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Положеннями п.8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02квітня 2012року №512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Згідно з положеннями ст.52 Закону України "Про виконавче провадження", яка регулює питання особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця, виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, АТ КБ "Приватбанк" після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику повинен був повідомити, що рахунок, на які накладено арешт, є рахунком зі спеціальним режимом призначення, на який законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову в тій частині, без виконання відповідно до положень ст.52 Закону України "Про виконавче провадження". В тексті оскаржуваної постанови зазначено, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Статтею 43Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями ч.1 ст.115, ч.5 ст.97 КЗпП України, ст.22, ч.1, ч.6 ст.24, ч.3 ст.15 ЗУ "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року №95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

В положеннях ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ "Приватбанк" відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , міжнародний номер рахунку (ІВАN) UA2492298 і на цю карту зараховується заробітна плата. Слід дійти висновку, що банк змушений призупинити операції з рахунками згідно з постановою про накладення арешту.

Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата боржника.

Згідно положень ч.1 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що на рахунок ОСОБА_1 , з якого вона просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата останньої, та зважаючи на граничний розмір відрахувань із заробітної плати, встановлений для даного виду стягнення, що не може перевищувати 70 % доходу у встановлених законом випадках, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 353, 447-451 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича у виконавчому провадженні № 60701741 в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича зняти арешт із рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська