Справа № 308/3820/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Іванова А.П.,
за участі секретаря судового засідання Боти О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради про позбавлення батьківських прав,
22 листопада 2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення (заочне) у вищевказаній цивільній справі, за яким позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768/сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп.
16.12.2019 позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом не вирішено позовну вимогу про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши вказану заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням (заочне) Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2019 позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768/сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп.
У позовній заяві позивачка просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 також відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
При ухваленні вищевказаного рішення (заочне) від 22.11.2019 вимога позивачки про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не була вирішена судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2017 було розірвано.
Від даного шлюбу у них народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 відповідно.
Після розірвання шлюбу, але в межах десятимісячного строку з моменту його розірвання, народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 02.02.2018, батьком якого значиться ОСОБА_2 .
З наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради №0315/1980 від 31.07.2018 вбачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а також щодо ОСОБА_5 вказаний висновок обґрунтований тим, що ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не виховує дітей, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Ст.150 СК України регламентовано, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років.
У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
З огляду на вищевикладене, судом встановлено факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виховання та виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей, в тому числі й неповнолітнього сина ОСОБА_5 .
У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.
Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав також відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 .
Враховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 також відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 191 СК України, ст. ЗУ «Про охорону дитинства», ст.3 Конвенції про права дитини, суд
Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду А.П. Іванов