ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/836/20 Справа № 205/5951/18 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі починаючи з 15.04.1995 року, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2013 року. В період шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2013 року із відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08.11.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач нерегулярно та не у повному обсязі сплачує аліменти, у зв`язку із чим, утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2017 року становить 38 863,70 грн.

Посилаючись на викладені обставини позивач просила стягнути із відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2013 року по 01.09.2017 року в розмірі 246 706,62 грн. (том 1 а.с. 1-6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 19 222 грн.00 коп. (дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять дві грн.00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору (том 2 а.с. 54-56).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, а також незаконність та необґрунтованість, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (том 2 а.с. 69-78).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити (том 2 а.с. 96-98).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду змінити, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі починаючи із 15 квітня 1995 року, який розірвано на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2013 року (а.с.11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дитина ОСОБА_3 (а.с.9).

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2013 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 08.11.2012 року, і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь матері ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області станом на 31.08.2017 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 38 863,70 грн. (а.с.13).

Задовольняючи часткового позовні вимоги та стягуючи з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів суд 1 інстанції зазначив, що розмір пені не може бути більше ніж 100% заборгованості по аліментам, а також здійснивши перерахунок суми заборгованості із урахуванням сплачених відповідачем сум відповідно до наданих квитанцій, суд дійшов висновку, що заборгованість по сплаті аліментів дійсно існує, але в іншій сумі, а тому з відповідача необхідно стягнути 19 222 грн.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із засобів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Із довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що станом на 31.08.2017 року у ОСОБА_2 існує заборгованість по сплаті аліментів (том 1 а.с. 13).

Із наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що за період з 01.10.2013 по 31.08.2017 р. сума неустойки (пені) складає 243 706, 62 грн. (том 1 а.с. 14-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 14-37цс18, а тому повинна враховуватись судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Позивачкою здійснено розрахунок пені по аліментам за вказаний період, який відповідачем не спростовано.

Разом з тим, вирішуючи питання про суму пені, яка підлягає стягненню, необхідно враховувати положення ч. 1 ст.196 СК України про те, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня.

Враховуючи, що згідно довідки, наданої виконавчою службою, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 31 серпня 2017 року становить 38863,70 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 38863,70 грн., що ґрунтується на вимогах ч. 1 ст.196 СК України та встановлених по справі обставинах.

При цьому, колегія суддів враховує, що зазначена довідка є документом, який наданий органом, на виконанні якого знаходиться виконавчий документ, інші довідки від виконавчої служби матеріали справи не містять, як і доказів, що відповідач звертався до служби з відповідними заявами щодо перерахунку заборгованості на підставі наявних у нього квитанцій, чи оскаржував дії виконавчої виконавчої служби з цього приводу.

За таких обставин вважати, що заборгованість станом на 31 серпня 2017 року існувала в іншому розмірі, підстав немає.

Виходячи з вище зазначеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є слушними та підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - зміні.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу того, що в період з листопада 2012 року по серпень 2017 р. він був фізичною особою підприємцем і на нього розповсюджувались положення ч. 2 ст. 195 СК У країни є безпідставними оскільки в розумінні положень ст.19 Закону України Про виконавче провадження на боржника у тому числі покладається обов`язок щодо повідомлення державного виконавця про зміну місця роботи, про зміну відомостей зазначених у декларації про майно та доходи.

Окрім зазначено посилання ОСОБА_2 на те, що в нього існує переплата по аліментам також не заслуговують на увагу, оскільки зазначене спростовується довідкою державного виконавця. Апелянт не позбавлений був права звернутись до державного виконавця за отриманням довідки про відсутність заборгованості по сплаті аліментів або її перерахунок.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена бути не може, оскільки її доводи є безпідставними.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати за подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки його апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 38 863 грн. 70 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: