"09" червня 2020 р. Справа № 363/2048/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю.

за участі секретаря: Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород матеріали заяви адвоката Колодій Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2020 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Басенко Світлани Василівни, Головного управління Держгеокадастру в Київській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дії державного кадастрового реєстратора та зобов`язання вчинити дії, яку 05.06.2020 року передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява адвоката Колодій Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0300 га з кадастровим номером :04:165:6013, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, що належить на праві власності гр. ОСОБА_2 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на вказану земельну ділянку та шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеною земельною ділянкою; на земельну ділянку площею 0,015 га з кадастровим номером :04:165:6014, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на вказану земельну ділянку та шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеною земельною ділянкою; на земельну ділянку площею 0,015 га з кадастровим номером :04:165:6015, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на вказану земельну ділянку та шляхом заборони відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином зазначеною земельною ділянкою. В обґрунтування поданої заяви вказала, що вона є членом товариства власників будиночків для відпочинку «Лісове» та має у власності садовий (дачний) будиночок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , товариство власників будиночків для відпочинку «Лісове» та є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04: НОМЕР_1 :0361, площею 0,0842 га для дачного будівництва, що розташована за зазначеною адресою. Відповідно до статуту товариства, вона як член товариства має право безперешкодно користуватися об`єктами спільного користування членів товариства. Проте, як вбачається з викопіювання кадастрового плану, який є складовою технічної документації, виготовленої ТОВ «ГЕОЗЕМПРОЕКТ 2016» на замовлення гр. ОСОБА_3 в 2019 році та плану схеми розробленого ФОП ОСОБА_4 на замовлення громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в 2020 році земельна ділянка з кадастровим номером :04:165:6013, станом на теперішній час по своїй конфігурації має форму, яка не відповідає проектній документації щодо відведення земельної ділянки ТВБВ «Лісове» під дачне будівництво на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, розробленій ТОВ «Три ленд» в 2009 році та затвердженій розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 22.05.2009 року № 437. Тобто, землевпорядниками ТОВ «ГЕОЗЕМПРОЕКТ 2016» було самовільно змінено конфігурацію вказаної земельної ділянки із зсувом в бік проїзду без зміни її площі, у зв`язку із чим, частково захоплено землі загального користування (проїзд) ТВБВ «Лісове». Земельна ділянка з кадастровим номером :04:165:6013 внаслідок зміни конфігурації накладається на землі загального користування ТВБВ «Лісове», а саме на проїзд до дачних ділянок. Таким чином, порушується права позивача, що полягають у неможливості користування землями загального користування, а саме загальним проїздом. Власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 :04:165:6013,площею 0,0300 га є ОСОБА_2 . Згідно даних Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :04:165:6013 площею 0,0300 га, розділено на дві окремі рівні за площею земельні ділянки: кадастровий номер :04:165:6014, площею 0,015 га та кадастровий номер :04:165:6015, площею 0,015 га, однак право власності на вказані земельні ділянки ще не зареєстровано, тобто власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:165:6013 площею 0,0300 га є ОСОБА_2 , яка вчинила дії щодо її розподілу та вчиняє дії щодо її відчуження в подальшому на користь третіх осіб. На підставі викладеного просить задовольнити заяву та накласти арешт.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зважаючи на наведені норми, враховуючи характер позову, вагомість поданих доказів при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення стороною дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на не можливість виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Подана заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. У ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження вказаної земельної ділянки на користь третіх осіб і це призведе до утруднення виконання можливого рішення суду. Заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, оскільки розподіл земельної ділянки, не свідчить про її відчуження на користь третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником заявника не надано доказів того, що власником спірної земельної ділянки вживаються заходи того, що може призвести до ускладнення або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.3 ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, те що заявником не наведено об`єктивних даних про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до викладеного, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Колодій Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Котлярова