ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

23 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 645/2296/18

провадження № 22-ц/818/5943/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку підготовки до апеляційного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року в складі судді Шарка О.П.,

у с т а н о в и в:

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На зазначене рішення суду першої інстанції 13 листопада 2020 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивоване тим, що 19 жовтня 2020 року на його адресу надійшла позовна заява та ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2020 року у цивільній справі № 645/5858/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та розірвання договору про утримання та виховання дитини. Серед додатків до вказаної ухвали була долучена копія рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року у цивільній справі № 645/2296/18 про розірвання шлюбу. Таким чином, лише 19 жовтня 2020 року він дізнався про рішення суду першої інстанції, яким шлюб між ним та ОСОБА_1 було розірвано, та вважає, що має право на поновлення строку на його апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи у порядку підготовки цивільної справи до апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з пунктом 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Частиною першою статті 354 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Частиною першою статті 127 ЦПК України врегульовано питання поновлення процесуальних строків, за якою суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь - які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних прав та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Суд у справі «МПП «Голуб» проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу "Голдер проти Сполученого Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, ст. 13-18, п. 28-36).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

За правилами частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Матеріали справи свідчать, що 26 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала позов до Фрунзенського районного суду м. Харкова про розірвання шлюбу. 17 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_2 був присутнім у підготовчому судовому засіданні. 22 жовтня 2018 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 подавав заяву про надання сторонам строку для примирення. 22 жовтня 2018 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 перебував у судовому засіданні та був повідомлений про наступне судове засідання, призначене на 01 листопада 2018 року, що підтверджується протоколом судового засідання і розпискою (а. с. 64 - 66).

Також, відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про призначені судові засідання, що підтверджується розпискою про повідомлення та зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 32, 66 - а, 67).

В тому числі, ОСОБА_2 отримував судову повістку в судове засідання, призначене на 01 листопада 2018 року, в якому і було ухвалене рішення про розірвання шлюбу.

Крім того, судова колегія бере до уваги, що відповідно до частин першої та третьої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб - порталі Судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року внесене до Єдиного державного реєстру судових рішень 09 листопада 2018 року. А тому, у апелянта був реальний публічний доступ до оскарженого рішення.

З огляду на викладене, керуючись вимогами частини другої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року.

Керуючись ч. 3 ст. 3, ст. 127, ст. ст. 354, 358, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 листопада 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський