КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/3173/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4057/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року у складі судді Ковалевської Л.М.,

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач підписав анкету-заяву № б/н від 15 жовтня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписна разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, банк просив стягнути на свою користь з відповідача 11 972 грн. 65 коп., з яких 726 грн. 73 коп. - заборгованість за простроченим толом кредиту, 7 549грн. 60 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 2 650 грн. - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 546 грн. 32 коп. штраф (процентна складова).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року в позові АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості по простроченому тілу кредиту і задовольнити вимоги банку в цій частині. В іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути судові витрати з відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що районний суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по простроченому тілу кредиту, оскільки, на думку суду, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті.

Крім того вказано, що суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , зазначає, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, є справедливим та правильним по суті, а тому відсутні підстави для його скасування. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені та штрафів банком не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2010 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.7).

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з підстав його недоведеності.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, враховуючи наступне.

У частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріалами справи підтверджено існування договірних відносин між сторонами.

Так, в якості доказів до позовної заяви були долучені анкета-заява № б/н від 15 жовтня 2010 року, яка містить підпис ОСОБА_1 , паспорт позичальника, а також розрахунок заборгованості за договором №б/н від 15 жовтня 2010 року (а.с.4-7,24).

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Встановлено, що позивач свої зобов`язання виконав, зворотне відповідачем не спростовано, боржник ж у свою чергу порушив визначені договором зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість, а дані долученого до справи розрахунку свідчать про те, що за наданим кредитом відбулися періодичні погашення, останнє - 28 березня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Між тим, районний суд, в порушення положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України не вжив заходів щодо ефективного розгляду справи й фактично заявлений спір не знайшов свого вирішення.

З матеріалів справи убачається, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість за тілом кредиту, у сумі 726 грн. 73 коп. (а.с.4-6).

Отже, відповідно до матеріалів справи, боржник отримав кредитні кошти, користувався ними, проте не повернув позичальнику, що залишилося поза увагою суду й належної оцінки у рішенні.

Окрім того, підлягає до врахування й та обставина, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 не заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього 726 грн. 73 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 65).

Вказане свідчить про необґрунтованість рішення суду в частині відсутності підстав до стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку щодо наявності правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду в частині відмови у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 726 грн. 73 коп. з ухваленням нового рішення про задоволення цієї частини позову.

При ухваленні нового рішення про часткове задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 4 802 грн 50 коп. на відшкодування судових витрат позивача по сплаті за мінімальною ставкою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (1 921 + 2 881,50).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість у розмірі 726 грн. 73 коп. та 4 802 грн. 50 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: