Провадження 4-с/522/150/20
УХВАЛА

27 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондаря В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Бойко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одеса цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Качури В.В., за участі боржника: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 27.10.2020 року надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Качури В.В., за участі боржника: ОСОБА_2 , в якій заявник просить: - визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Качури Володимира Володимировича про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2020 р. у виконавчому провадженні № 60461077; - зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Качуру Володимира Володимировича здійснити примусове виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим листом, виданим Приморським районним судом м. Одеса від 30.08.2019 року у справі № 522/15584/17 у виконавчому провадженні № 60461077 у межах залишку заборгованості в сумі 1395,05 доларів США.

В обґрунтування скарги відзначено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2018 року з урахуванням постанови Одеського апеляційного суду від 11.07.2019 року стягнуто в рівних частинах зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату подачі позовної заяви становить 767 100 (сімсот шістдесят сім тисяч сто) грн. 00 коп., тобто з кожної стягнуто по 15000 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату подачі позовної заяви становить 383550,00 грн.

30.08.2019 року на виконання вказаного рішення суду Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Садовською Т.Л. 31.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60461077 з приводу виконання виконавчого листа № 522/15584/17 від 30.08.2019 року, стосовно боржника ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Качури В.В. від 13.10.2020 року, закінчено виконавче провадження № 60461077 у зв`язку із його повним виконанням.

Як зазначає заявник, вказана постанова про закінчення виконавчого провадження отримана нею 21.10.2020 року, а саму постанову заявник вважає протиправною, так як судове рішення виконано не в повному обсязі, а виконавчою службою не стягнуті, передбачені рішенням 15000 доларів США.

Ухвалою суду від 29.10.2020 року судом прийнято скаргу ОСОБА_1 до розгляду та призначено її розгляд на 11.11.2020 року.

11.11.2020 року судове засідання відкладено на 27.11.2020 року.

27.11.2020 року у судове засідання скаржник та інші учасники справи не з`явилися, про час, дату і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України, для розгляду справ даної категорії передбачені стислі строки. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких підстав, суд розглядає справу за відсутності скаржника, боржника та державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, враховуючи, що їх не явка не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.09.2018 року № 522/15584/17 з урахуванням постанови Одеського апеляційного суду від 11.07.2019 року стягнуто в рівних частинах зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату подачі позовної заяви становить 767100 (сімсот шістдесят сім тисяч сто) грн. 00 коп., тобто з кожної стягнуто по 15000 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату подачі позовної заяви становить 383550,00 грн.

30.08.2019 року на виконання вказаного рішення суду Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 .

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 24.09.2019 року ОСОБА_4 31.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60461077 з приводу виконання виконавчого листа № 522/15584/17 від 30.08.2019 року, стосовно боржника ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Качури В.В. від 13.10.2020 року, закінчено виконавче провадження № 60461077 у зв`язку із повним фактичним виконанням виконавчого документа на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 в банку АТ «Піреус Банк МКБ» на її рахунок станом на 16.10.2020 року перераховані кошти в сумі 767100,00 грн. від боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З наданих суду доказів вбачається, що виконавче провадження № 60461077 відкрито 31.10.2019 року, стосовно стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 грошових коштів, сума яких, яка підлягає стягненню за виконавчим документом складає 383550 грн.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З наданих суду доказів вбачається, що резолютивна частина виконавчого документа в даному випадку містила посилання на: стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 15000 доларів США, що в еквіваленті станом на день подання позову становило 383550,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, частини друга та третя ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», не наділяють виконавця правом на не накладають на нього обов`язок змінювати суму коштів, які підлягають стягненню по виконавчому документу.

Однак, суд враховує, що відповідно до правових позицій, які висловлені Верховним Судом в постановах від 04.07.2018 року № 761/12665/14-ц та від 16.01.2019 року № 373/2054/16-ц, зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Проте, ОСОБА_1 , заявляючи про лише часткове стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на суму 13604,95 долари США, не надає жодних доказів на підтвердження цього.

Натомість, з наданих суду доказів вбачається повне стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 383550 грн., які, відповідно до рішення суду, становлять еквівалент саме суми в 15000 доларів США.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, враховуючи положення ст.ст. 77-80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначений заявником в своїй скарзі розрахунок виконання відповідного рішення суду, згідно якого з ОСОБА_2 стягнуто лише 13604,95 доларів США суд не бере до уваги, оскільки цей розрахунок не підтверджено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Таким чином, суд доходить висновку, що при винесенні постанови про закінчення примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, державний виконавець дів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а порушення вимог чинного законодавства, на які посилається скаржник, судом не встановлено.

За таких обставин, суд робить висновок про необгрутнованість вимог скарги ОСОБА_1 та залишає її без задоволення.

На підставі ст.ст. 1, 18, 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 пом. 1) на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Качури В.В. (м. Чернігів, вул. Шевченка, 118), за участі боржника: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2020 року.

Суддя В.Я.Бондар