Дата документу 05.03.2020
Справа № 937/9056/19
Провадження № 2/937/702/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 жовтня 2019 року, справа № 937/7004/19, він виплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розмір аліментів який на теперішній час стягується приводить його в скрутне матеріальне становище, також на теперішній час погіршився стан його здоров`я, він має третю групу інвалідності та потребує додаткових матеріальних витрат. Також, 24 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції і Запорізької області між ним та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 924. Від спільного шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також знаходиться на його утриманні. У зв`язку з народженням дитини у новому шлюбі він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для обох своїх дітей, а відповідна сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками) та відзиву на позовну заяву у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі не надала.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Статтею 19 КПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.10.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.08.2019 рок і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. /а.с. 9/.

На час звернення позивача до суду з даним позовом рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.10.2019 року не набрало законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення.

Як на підставу для зменшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що стан його здоров`я на теперішній час погіршився, він має третю групу інвалідності та потребує додаткових матеріальних витрат, однак жодного доказу цих обставин ним суду не надано, як не надано доказів, що третя група інвалідності була присвоєна позивачу після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Крім того позивач посилається на те, що від шлюбу зареєстрованого з ОСОБА_4 має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також знаходиться на його утриманні.

Між тим на час винесення судового рішення від 21.10.2019 року про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів він вже мав на утриманні с малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у зменшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну його матеріального стану, стану здоров`я після ухвалення рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.10.2019 року в бік погіршення, а лише висловлює свою незгоду з цим рішенням, яке до речі на час звернення позивача до суду з даним позовом не набрало законної сили та він мав право на його оскарження.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, та того, що позивачем не доведено обставин, які б мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, погіршився його матеріальний стан, поліпшився матеріальний стан відповідачки, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, такі обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180,182,183,192 СК України,

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), мешкає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складене 05.03.2020.

Суддя: