ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвою Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Соборна районна в місті Дніпрі рада управління-служба в справах дітей, виконавчий комітет Соборної районної в місті Дніпрі ради і виконавчий комітет Шевченківської районної в місті Дніпрі ради про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Позовна заява мотивована тим, що з 17 лютого 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу і спільного мешкання вони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейні стосунки в них з дружиною не склалися, в сім`ї стали виникати непорозуміння і з кінця серпня 2018 року сторони припинили спільне мешкання, перестали вести спільний бюджет та повністю припинили сімейно-шлюбні відносини, наміру відновлювати ці подружні відносини та проживати разом не мають, їх неповнолітні діти залишилися мешкати з матір`ю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано.

Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися з питаннями спільної участі в вихованні і утриманні їх дітей, а тому стало питання про участь батька, який мешкає окремо від дітей, у вихованні та вільному спілкуванні з їх неповнолітніми дітьми.

На думку позивача, відповідачка перешкоджає йому в цьому. В добровільному порядку це вирішено не було. Діти ростуть і у позивача виникли нові обставини і питання щодо участі в вихованні та утриманні синів, тому і було заявлено цей позов.

Враховуючи зазначене, просив суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні його з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши наступні способи участі позивача у вихованні дітей і спілкуванні з ними таким чином: кожного вівторка з 18.00 год. до 09.00 год. середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; - кожного четверга з 18.00 год. до 09.00 год. середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; - кожної першої та третьої суботи щомісяця з 09.00 год. до 20.00 год. неділі без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері.

Рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2019 року позовна заява задоволена частково.

Усунуто перешкоди для ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 у спілкуванні його, як батька з їх малолітніми дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в його спілкуванні з дітьми, шляхом визначення наступного способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожної суботи місяця з 09.00 до 13.00 години за місцем мешкання дітей у присутності матері цих дітей та кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 до 17.00 години в присутності матері цих дітей.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з дітьми та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визначити способі участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 годин до 17.00 годин в присутності матері цих дітей.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що із наданих позивачем доказів не вбачається перешкод у спілкуванні з дітьми.

Крім того, під час вирішення спору, судом не було враховано ставлення батька до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, в тому числі стан психічного здоров`я позивача.

ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у призначенні та проведенні судової психологічної експертизи для встановлення пси- хічного стану здоров`я позивача та необґрунтовано відмовлено у прийнятті електронного доказу у вигляді відеозапису за участю позивача ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині визначення способу участі у вихованні і спілкуванні малолітній дітей та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи та без належної оцінки наявних у справі доказів.

Зазначає, що судом не було обґрунтовано причин відхилення ряду поданих ним ключових доказів, не надано оцінки відомостям щодо попередніх спроб встановити контакт з дітьми на підставі рекомендацій служби у справах дітей.

В ході розгляду справи суд безпідставно не прийняв до уваги в якості доказу висновок органу опіки та піклування, листуванню з правоохоронними органами та соціальними службами.

Вважає, що такі значні процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, свідчать про незаконність ухваленого у справі рішення.

Вказав, що в силу закону батьки мають рівні права щодо дитини, проте суд вказану норму на врахував та визначив йому спілкування з дітьми кожної суботи місяця з 09.00 до 13.00 години за місцем мешкання дітей у присутності матері цих дітей та кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 до 17.00 години в присутності матері цих дітей.

Вказаного часу недостатньо для того, щоб повноцінно приймати участь в розвитку і вихованні дитини, він не матиме змоги допомагати їм в навчанні, спілкуватися та гратися з ними перед сном, що позбавить дітей приємних спогадів, а його обмежить в правах спілкування з дітьми. Такі обмеження є дискримінаційними по відношенню до нього, як до батька, і суперечать положенням Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дитини, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» та практиці Європейського суду з прав людини.

Сторони не скористалися правом на подання заперечень ( відзив) на апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року .

Від шлюбу мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейні стосунки у сторін не склалися, в сім`ї стали виникати непорозуміння і з кінця серпня 2018 року припинили спільне мешкання, перестали вести спільний бюджет та повністю припинили сімейно-шлюбні відносини, наміру відновлювати ці подружні відносини та проживати разом не мають, їх неповнолітні діти залишилися мешкати з матір`ю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано.

Підставою звернення ОСОБА_2 до суду стало порушення його права, як батька, на участь у вихованні малолітніх синів без присутності матері чи інших осіб, оскільки мати чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Позивач проживає окремо від дітей за адресою: АДРЕСА_2 , зі своїми батьками. За місцем проживання позивача умови для перебування дітей створені, є окреме спальне місце, достатньо місця для проведення дозвілля, що підтверджується актом обстеження житлово побутових умов проживання управлінням -служби у справах дітей Соборної районної у Дніпрі ради від 09. 10. 2018 року.

Батько дитини позитивно характеризується за попереднім місцем роботи та за місцем проживання, на обліку психоневрологічного диспансеру та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Також судом встановлено, що наразі між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів участі батька в вихованні та спілкуванні з дітьми.

09 жовтня 2018 року позивач звернувся до виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради управління - служби у справах дітей із заявою про визначення способів участі у вихованні дітей та просив визначити графік побачення з синами.

16 жовтня 2018 року управлінням служби у справах дітей Соборної районної у Дніпрі ради було складено висновок № 1400/08-10-397, згідно якого, управління вважає за доцільним визначити ОСОБА_2 способи у вихованні його дітей відповідно до заяви.

17 жовтня 2018 року комісія з питань захисту прав дитини розглянула його звернення та винесла Рекомендацію № 2/238, згідно якої рекомендує за доцільне визначити йому як батьку способи у вихованні дітей.

ОСОБА_1 була повідомлена про те, що засідання комісії з питань захисту прав дитини з розгляду його звернення відбудеться 17. 10. 2018 року, що підтверджується власноруч написаною заявою від 12. 10. 2018 року.

Як вбачається з висновків виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради (Орган опіки та піклування) № 345 від 19 жовтня 2018 року та № 55/05-38 від 26.02. 2019 року, за наслідками з`ясування обставин ситуації, що склалася в родині, орган дійшов висновку про доцільність спілкування батька з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначивши наступні способи участі позивача у вихованні дітей і спілкуванні з ними таким чином: кожного вівторка з 18.00 год. до 09.00 год. середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; - кожного четверга з 18.00 год. до 09.00 год. середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; - кожної першої та третьої суботи щомісяця з 09.00 год. до 20.00 год. неділі без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері.

У 2018 та 2019 р.р. Соборною районною у м. Дніпрі управлянням службою у справах дітей здійснюються заходи щодо соціального супроводу родини, на підставі звернення ОСОБА_2 щодо усунення йому перешкод в спілкуванні і вихованні дітей .

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 05. 12. 2018 року та 10. 01. 2019 року були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 184 КупАП.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово здійснювалися виклики та звернення до правоохоронних органів та соціальних служб з приводу протиправної поведінки ОСОБА_2 , зокрема насильства в сім`ї. За наслідками розгляду вказаних звернень до адміністративної чи кримінальної відповідальності ОСОБА_2 не притягувався.

Задовольняючи позов частково, усуваючи позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначаючи способи участі батька у виховуванні малолітніх дітей шляхом систематичних побачень, наступним чином: кожної суботи місяця з 09.00 до 13.00 години за місцем мешкання дітей у присутності матері цих дітей та кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 до 17.00 години в присутності матері цих дітей, суд першої інстанції виходив з того, що факт перешкоджання матір`ю у відвідуванні і спілкуванні батька з дитиною достовірно встановлений, а тому, оскільки сторони мають рівні права щодо участі в житті і вихованні доньки, враховуючи вік дітей та обставини справи, наявні правові підстави для усунення ОСОБА_2 перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визначення графіку систематичних побачень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту перешкоджання матір`ю ОСОБА_1 у відвідуванні і спілкуванні батька ОСОБА_2 з дитиною, необхідність усунення вказаних перешкод та доцільність встановлення позивачу графіку побачень з дитиною, з огляду на наступне.

В ст. 11 Закону України Про охорону дитинства зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі Савіни проти України наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до частин 4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як встановлено з наявних в матеріалах справи і досліджених судом доказів, сторони в добровільному порядку досягти згоди щодо участі батька ОСОБА_2 в спілкуванні і вихованні дітей не можуть, позивачу чиняться перешкоди у зустрічах з дітьми, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про усунення батькові перешкод у спілкуванні з донькою шляхом визначення графіку систематичних побачень.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині встановлення графіку побачень батька з дітьми : кожної суботи місяця з 09.00 до 13.00 години за місцем мешкання дітей у присутності матері цих дітей та кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 до 17.00 години в присутності матері цих дітей.

За даним графіком спілкування батька з дитиною є обмеженим, часів спілкування недостатньо, щоб налагодити контакт з дітьми, а присутність матері унеможливить налагодження спілкування з дітьми .

Так, як вбачається з численних доказів, наявних у справі, і не спростовано в ході її розгляду, між сторонами наявний невирішений конфлікт, постійним свідком якого є малолітні діти.

Позивачем у відповідь на ті перешкоди в спілкуванні з дітьми, що чиняться ОСОБА_1 , допускається емоційна поведінка щодо колишньої дружини, навіть в присутності дітей. Вказана обставина негативно впливає не лише на психоемоційний стан малолітнії дітей, а й на її сприйняття образу батька в цілому, а тому, колегія суддів, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, досліджених доказів, вважає, що для налагодження контакту батька та дітей зустрічі між ними повинні відбуватися без присутності матері і тривалість спілкування батька з дитиною повинен бути більшим, ніж визначив суд, з метою відновлення у дітей довірчих стосунків з батьком, налагодження між ними психоемоційного контакту.

До таких висновків прийшов і виконавчий комітет Соборної районної у м. Дніпрі ради (Орган опіки та піклування), батькові рекомендовано зустрічі з малолітніми дітьми проводити без участі сторонніх осіб.

Доводи скарги ОСОБА_1 про те, що суд не надав оцінки ряду наявних у справі доказів, які свідчать про те, що відповідачка не чинить ОСОБА_2 перешкоди у побаченнях з дітьми, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції вказана обставина в ході розгляду справи достовірно встановлена, суд прийняв до уваги подані позивачем документи та обґрунтовано зазначив в мотивувальній частині рішення, що ОСОБА_5 з 2018 року почала створювати ОСОБА_2 перешкоди у відвідуванні і вихованні їх спільних дітей, мирним шляхом урегулювати створений конфлікт не вдалося.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд визначив батькові на спілкування з дітьми лише кожної суботи місяця з 09.00 до 13.00 години за місцем мешкання дітей у присутності матері цих дітей та кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 до 17.00 години в присутності матері цих дітей, що є недостатнім для спілкування батька з дитиною, колегія суддів вважає обґрунтованими, так як для налагодження між батьком та дитиною довірчих та теплих стосунків, з урахуванням того, що батько тривалий час був позбавлений можливості спілкування з дітьми, що призвело до відчуження дітей від батька, потрібно більше часу, таке спілкування повинно бути регулярним та приносити дитині позитивні емоції.

Стаття 376 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2019 року про визначення способів його участі у вихованні дитини необхідно змінити, визначити способи участі батька з урахуванням віку дітей наступним чином: кожного вівторка з 18.00 год. до 09.00 год. середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; - кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 год. до 20.00 год. неділі без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13листопада 2019 року в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей - змінити.

Визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином: кожного вівторка з 18.00 год. до 09.00 год. середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; - кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 год. до 20.00 год. неділі без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: