Справа № 419/3251/19
Провадження № 2/419/36/2020
24 лютого 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,
за участю: секретаря Московченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.08.2013 року він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є його колишньою невісткою та зареєстрована у вищевказаному будинку, проте з 2014 року у ньому не проживає та на теперішній час місце її мешкання не відомо. Він здійснює догляд за житловим будинком, сплачує комунальні послуги, здійснює експлуатаційні витрати по його збереженню. Відповідачка у добровільному порядку не бажає знятись з реєстрації, що перешкоджає йому реалізувати в повнівй мірі права власності на користування та розпоряджання своїм майном та спонукає звернутись до суду за захистом своїх прав.
На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки, суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про дату, час та місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с. 25).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 є власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.8).
ОСОБА_2 зареєстрована у вищевказаному будинку, що підтверджується копією домової книги (а.с. 11).
Згідно акту про не проживання від 09.12.2019 року ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 01.11.2014 року (а.с.9).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належним чином є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна, а відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
А відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що і має місце у даному конкретному випадку.
На думку суду, відповідачі, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності підстав, через які вони не знялись з реєстраційного обліку у спірному будинку, а навпаки визнавши позовні вимоги у повному обсязі, визначив для себе інше місце мешкання. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
А відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 136, ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відстроченням позивачу сплати судового збору та вимог, щодо покладення судових витрат, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір 768 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 4, 12 - 13, 81- 82, 141, 247 ЦПК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -
Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , подану протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий В. Б. Мартинюк