Постанова

Іменем України

27 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 522/16784/17

провадження № 61-14817св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк», Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року у складі судді Бондар В. Я. та постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» (далі - ПАТ «Дельта-Банк»), Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № у розмірі 80 000 доларів США з процентною ставкою 12,4 %.

З метою забезпечення виконання зобов`язання, 26 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 170048. З 28 січня 2008 року банком без попереднього повідомлення поручителя та без його згоди була збільшена процентна ставка за користування грошовими коштами з 12,4 % до 24,8 % річних, що є грубим порушенням кредитного договору та договору поруки, тому позивач вважав, що збільшився обсяг його відповідальності.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати договір поруки від 26 грудня 2007 року № 170048, укладений між ним та банком, припиненим.

28 вересня 2017 року ОСОБА_1 уточнив свою позовну заяву, у якій просив визнати договір надання споживчого кредиту від 26 грудня 2007 року № 0, який укладено між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» недійсним. Судом першої інстанції вказані уточнення позовної заяви залишені без розгляду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що доказів щодо зміни процентної ставки за кредитним договором позивач не надав. При цьому нарахування процентів за порушення кредитної дисципліни було передбачено кредитним договором, з умовами якого поручитель був ознайомлений.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій відмовились з`ясувати причини неявки третьої особи та причини неодержання пояснень останньої, чим були порушені процесуальні права, передбачені статтями 10, 27, 31 ЦПК України. Крім того, розгляд апеляційної скарги заявника в судовому засіданні, відбувся без участі його адвоката.

Суди не з`ясували та не перевірили, які були вжиті заходи банком щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором; чи мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки; яка фактична сума заборгованості за кредитним договором та взаємно узгоджена процентна ставка існувала на момент ухвалення судового рішення. В матеріалах справи відсутній обґрунтований та підтверджений належними доказами розрахунок заборгованості за кредитом, проте суди взяли до уваги наданий банком розрахунок не перевіривши правильність цього розрахунку та фактичне існування заборгованості за кредитом. Відповідачі не надали доказів суду про невиконання поручителем або позичальником своїх зобов`язань.

Крім того, поручитель за кредитом не є споживачем банківських послуг, тому спори між банками та поручителями у кредитних правовідносинах підвідомчі третейським судам.

Також, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що кредитним договором та договором поруки не передбачено передачі прав та обов`язків за вказаними договорами, проте відповідач в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору та договору поруки, передав права третім особам після їх підписання на що ні поручитель, ні позичальник не давали письмової згоди, чим порушив норми чинного законодавства.

З огляду на викладене, суди вирішили даний спір без дотримання норм міжнародного та національного права, всебічного й повного дослідження обставин справи, тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню.

Доводи інших учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2019 року АТ «УкрСиббанк» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 ,в якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги стосовно неможливості скористатися правовою допомогою є необґрунтованими, оскільки протягом всього періоду розгляду справи ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися за професійною правовою допомогою. Також, в касаційній скарзі заявник посилається на підстави, які не були предметом розгляду в даній справі. Єдиною підставою позовних вимог визначено підвищення процентної ставки з 12,40 % до 24,80 %.

Суди попередніх інстанцій у повному обсязі виконали вимоги чинного законодавства, дотримались всіх процесуальних та матеріальних норм права, належним чином дослідили обставини справи та надали їм обґрунтовану правову оцінку, тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає.

Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи не подано.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Приморського районного суду м. Одеси.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 26 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Договір), згідно з умовами якого ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 80 000,00 доларів США та зобов`язалася повернути кредит та сплатити комісію.

Відповідно до пункту 1.2.2. Договору позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 905,00 доларів США в день сплати ануїтентних платежів. Розмір ануїтентного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно з пунктами 1.3.1., 10.2. цього Договору.

Пунктом 1.3.1. Договору за використанням кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлена у розмірі 12,4 % річних.

Згідно з пунктом 10.2. Договору відповідно до вимог статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього Договору Банк відповідно до умов пункту 1.3.1. Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої з обставин, визначених у підпунктах «а», «б», «в».

У підпункті «а», зокрема визначено, що банк може змінити розмір процентної ставки за порушення кредитної дисципліни.

Порядок збільшення процентної ставки встановлений наступним чином: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, їх зазначенням її розмірі та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника; такий розмір процентної ставки за цим Договором починає застосовуватися з дати, що буде вказана у повідомленні Банку.

26 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 26 грудня 2007 року № 0.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 26 грудня 2017 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 170048, згідно з умовами якого ОСОБА_1 зобов`язався відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з умовами якого право вимоги за кредитним договором боржником у якому є ОСОБА_2 , передано ПАТ «Дельта Банк», що також підтверджується випискою із додатку 1 до акту приймання-передачі прав вимоги.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2014 року, у справі № 1527/2-451/11 позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 26 грудня 2007 року № 0 в сумі 787 409,28 грн.

В рішенні вказано, що листом від 22 лютого 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» повідомив ОСОБА_2 з 12 березня 2008 року, у зв`язку з порушенням нею кредитної дисципліни, зокрема неналежного виконання умов кредитного договору, банк з дати виникнення прострочення боргу нараховуватиме підвищенні проценти, а саме в розмірі вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

За змістом частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору.

Згідно зі статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

26 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

За змістом пункту 10.2. Договору відповідно до вимог статті 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього Договору Банк відповідно до умов пункту 1.3.1. Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої з обставин, визначених у підпунктах «а», «б», «в».

У підпункті «а», зокрема визначено, що банк може змінити розмір процентної ставки за порушення кредитної дисципліни.

26 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 1 до Договору, якою визначено, що у випадках настання обставин, зокрема, порушення позичальником кредитної дисципліни, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до пункту 1.1. Договору.

Отже, банк здійснював нарахування процентів на прострочену суму основного боргу відповідно до пункту Договору, який не змінювався та не доповнювався іншими абзацами додаткової угоди від 26 грудня 2007 року до Договору від 26 грудня 2007 року.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що підвищення процентної ставки у разі порушення позичальником кредитної дисципліни було передбачено кредитним договором від 26 грудня 2007 року, з умовами якого ОСОБА_1 був ознайомлений, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При цьому, суди попередніх інстанцій, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам правильно зазначили, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у своїй позовній заяві.

Доводи касаційної скарги щодо зміни банком умов вказаних договорів є безпідставними, оскільки нарахування підвищеної процентної ставки не є збільшенням розміру плати за користування кредитом, яка призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки є мірою відповідальності за порушення позичальником кредитної дисципліни. Посилання заявника на те, що суди вирішили даний спір без дотримання норм міжнародного та національного права спростовуються наведеними висновками в оскаржуваних судових рішеннях. Доводи стосовно неможливості скористатися правовою допомогою також не заслуговують на увагу, оскільки протягом всього періоду розгляду справи ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися за професійною правовою допомогою та приймати участь в розгляді даної справи через адвоката, на що також звернуло увагу ПАТ «УкрСиббанк» у своєму відзиві на касаційну скаргу.

Колегія суддів перевірила інші доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська