печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7144/20-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Диба І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 та забороною ОСОБА_2 вчиняти певні дії.

Суд розглянув заяву у відсутність сторін в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до ч. 3, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України Постанова № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупиненнядії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення її позову, шляхом:

накладенням арешту на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 ; встановленням заборони відповідачці вчиняти дії, спрямовані на відчуження та передачу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яким третім особам у користування; встановленням заборони відповідачці на передачу прав на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; встановленням заборони на передачу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами, до вирішення справи по суті та набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.

Предмет даного позову, позивачем визначено, як визнання майна набутого за рахунок спільних коштів спільною сумісною власністю, визнання договору дарування майна без згоди співвласника недійсним та поділ спільного майна подружжя.

Наявною в матеріалах справи копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.02.2020 року підтверджується, що квартира, на яку просить накласти арешт заявник перебуває у власності ОСОБА_3 та перебувє під обтяженням у вигляді укладеного договору іпотеки серія та номер 880, виданого 31.10.2019 іпотекодержатель: ОСОБА_4 . Однак вказані особи не зазначені заявником, що порушує вимоги ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

Отже зважаючи на те, що на даний час спірна квартира перебуває у власності ОСОБА_3 , яка не визначена відповідачем у даній справі, вимоги заяви про накладення арешту на квартиру не ґрунтуються на приписах цивільного процесуального закону і є безпідставними.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя О.Л. Бусик