Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2261/19

27 лютого 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого- судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю представника позивача, адвоката - Гураша М.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Назавизівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове будинковолодіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доНазавизівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове будинковолодіння.

В судовому засіданні представник позивача-адвокат Гураш М.В. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме спадкове домоволодіння вцілому, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Представник відповідача - Назавизівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, хоча вчасно повідомлений про час і місце слухання справи. Натомість за підписом сільського голови на адресу суду надійшов лист, в якому він просить дану справу слухати у відсутності їх представника та не заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Назавизів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.5).

Батьками позивача були ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про його народження та свідоцтвом про одруження батьків, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Назавизів Надвірнянського району, Івано-Франківської області померла мати позивача - ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про її смерть, серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Назавизівської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Назавизів Надвірнянського району, Івано-Франківської області помер батько позивача - ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про його смерть, серії НОМЕР_2 , яке видане виконавчим комітетом Назавизівської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.12).

Також з`ясовано, що батьки позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спільні кошти подружжя в 1991 році побудували домоволодіння, яке складається із житлового будинку загальною площею 37,1 м. кв., житловою площею 17,9 м. кв. та господарських будівель і споруд, а саме: сараю площею 25,0 м. кв., воріт площею 7,3 м. кв., огорожі 12,5 м. кв., колонки питної 7,0 м.п. На вказане будівництво батьком позивача - ОСОБА_2 на своє прізвище було виготовлено будівельний паспорт та технічну документацію, що зареєстровано під № 5/155 від 15.04.1987 року, а також було складено акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від цього ж числа (а.с.19-23). Однак з невідомих позивачу причин його батько ОСОБА_2 дане домоволодіння в експлуатацію не ввів та в інвентарбюро не зареєстрував.

Згідно довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації за № 592 від 11.10.2019 року станом на даний час до складу домоволодіння входять житловий будинок «А», загальною площею 37,1 м. кв., житловою площею 17,9 м. кв. та господарські будівлі та споруди, а саме: сарай «Б», площею 25,0 м.кв., ворота «N1» площею 7,3 м. кв., огорожа «N2» площею 12,5 м. кв., колонка питна «N3» площею 7,0 м.п. Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння на час проведення технічної інвентаризації становить 139569 грн. Копія даної довідки долучена до матеріалів справи (а.с. 15).

Таким чином, вказане домоволодіння належало батькам позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя, так як відповідно до ч.1 ст. 22 КУпШС України в редакції від 20.06.1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожний з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч.1 ст. 28 цього Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. А тому кожному з батьків позивача належала Ѕ частина данного домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 .

Як перевірено в судовому засіданні, 01.06.2017 року мати позивача ОСОБА_3 зробила в користь ОСОБА_1 , заповітне розпорядження, згідно якого заповіла йому все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося. Даний заповіт посвідчений секретарем Назавизівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області Андрійович О.В. і зареєстрований в реєстрі за № 28. Копія даного заповіту долучена до матеріалів справи (а.с.24).

Згідно довідки виконкому Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 72/02/17 від 15.01.2019 року на момент смерті мати позивача ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані та проживали її чоловік ОСОБА_2 і її син - ОСОБА_1 . Складений матір`ю позивача ОСОБА_3 заповіт не змінювався та не відмінявся. Арешт та заборона на майно не накладалися (а.с.13).

Таким чином, після смерті матері позивача - ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом на належне їй на праві власності майно, яке складається з половини вищевказаного домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

А тому, відповідно до ст. 1235 ЦК України після смерті останньої спадкоємцем за заповітом став її син ОСОБА_1 , позивач по справі. Оскільки, згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Фактично прийнявши спадщину своєї матері позивач у встановленому законом порядку не оформив права власності на неї по причині смерті його батька ОСОБА_2 .

Батько позивача - ОСОБА_2 після смерті матері позивача через невеликий проміжок часу також помер, а тому не встиг висловити свій намір щодо своєї обов`язкової частки у спадковому майні його померлої дружини ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилася спадщина за законом на належну йому половину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Назавизівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області за № 73-02/17 від 15.01.2019 року померлий ОСОБА_2 на момент смерті був зареєстрований та проживав в належному йому з померлою матір`ю позивача домоволодінні, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Разом з ним був зареєстрований та проживав тільки його син ОСОБА_1 , який є позивачем по справі. Заповіт від імені ОСОБА_2 у виконкомі Назавизівської сільської ради не посвідчувався. Земельна ділянка біля житлового будинку (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 - не приватизована (а.с.14).

Враховуючи наведене, спадкування майна померлого ОСОБА_2 повинно відбуватися по закону. Спадкоємцем першої черги по закону у відповідності до ч.1 ст. 1261 ЦК України є його син ОСОБА_1 , який прийняв дану спадщину і з часу його смерті по даний час зареєстрований та проживає в спадковому домоволодінні. Вказаний факт підтверджується довідкою приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. за № 02-14/1447 від 04.11.2019 року, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана довідка долучена до матеріалів справи (а.с.17).

В даний час позивач бажає оформити спадщину, а тому звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину домоволодіння, що належало померлій його матері ОСОБА_3 та на спадщину за законом на Ѕ частину домоволодіння, що належало померлому батькові позивача - ОСОБА_2 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Однак, постановою приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. від 25.10.2019 року № 02-31/1370 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність у спадкоємця оформлених відповідно до чинного законодавства документів, що підтверджують належність вказаного спадкового домоволодіння спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Примірник даної постанови долучено до матеріалів справи (а.с.18).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Для обслуговування спадкового житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 облікована земельна ділянка площею 0,3800 га, з них 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,2300 га для ведення особистого селянського господарства, що стверджується довідкою виконкому Назавизівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області за № 1360 від 01.11.2019 року, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 16).

З метою узаконення права власності спадкового домоволодіння позивачем виготовлено технічний паспорт на нього, з якого видно, що воно складається з житлового будинку «А», загальною площею 37,1 м. кв., житловою площею 17,9 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б», площею 25,0 м.кв., воріт «N1» площею 7,3 м. кв., огорожі «N2» площею 12,5 м. кв., колонки питної «N3» площею 7,0 м. п. (а.с.6-8).

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі - є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Відповідач - Назавизівська сільська рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - не заперечує, про що представник подав письмову заяву.

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_1 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, є всі правові підстави визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння вцілому, що належало на праві спільної сумісної власності померлим батькам позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.ст.319, 321, 328, 392, 1222, 1223, 1226, 1233, 1234, 1235, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.258, ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно, а саме спадкове домоволодіння вцілому, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку «А», загальною площею 37,1 м. кв., житловою площею 17,9 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б», площею 25,0 м.кв., воріт «N1» площею 7,3 м. кв., огорожі «N2» площею 12,5 м. кв., колонки питної «N3» площею 7,0 м. п., загальною вартістю 139569 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 02.03.2020 року.