Номер провадження: 22-ц/813/4419/20
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки.

28.03.2018 року ОСОБА_1 надав до суду уточнену позовну заяву, в якій позовні вимог виклав наступним чином в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №106/06ф від 03.07.2006 року в розмірі 63606,16 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 1 757 220,99 грн., з яких 33 550,87 дол. США - заборгованість за кредитом; 32 055,29 дол. США - відсотки за користування кредитом; та 172 862,40 грн. неустойка за несвоєчасне погашення кредиту, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Іпотечного договору від 18.07.2006 року, який укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П. та зареєстровано в реєстрі за № Д-312, а саме: - домоволодіння під номером АДРЕСА_1 , житловою площею 56,5 кв.м, загальною площею 121,5 кв.м, та знаходиться на земельній ділянці площею 0,025 га, що належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.07.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П. реєстровий номер Д-311, зареєстрованого 21.07.2006 року номер запису 41056 в книзі 277-162, за реєстраційним номером в реєстрі 13882078, шляхом його продажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_2 , від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності згідно звіту про експертну грошову оцінку від 27 березня 2018 року не нижче 1 230 499 гривень, з наданням ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_2 , всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших і органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки, на Домоволодіння під номером АДРЕСА_1 , житловою площею 56,5 кв.м, загальною площею 121,5 кв.м, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,025 га, за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім`ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію; виселити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та інших проживаючих з нею осіб з домоволодіння під номером АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення..

13.09.2018 року позивач ОСОБА_1 надав заяву про відмову від позову в частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки в даній частині позовні вимоги вирішені в позасудовому порядку у зв`язку з чим просить в цій частині позовних вимог закрити провадження по справі, також в заяві зазначено щодо залишення позовних вимог в частині виселення ОСОБА_2 та інших проживаючих з нею осіб з домоволодіння під номером АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, без розгляду оскільки у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно відпали для цього підстави. Також в заяві зазначено про можливість розгляду справи за відсутністю позивача.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 (правонаступник ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2 щодо позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступник ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрито.

Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Позовні вимоги ОСОБА_1 (правонаступник ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_2 та інших проживаючих з нею осіб з домоволодіння під номером АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана ухвала суду необґрунтована та така, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які приймають участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Приймаючи відмову позивача ОСОБА_1 (правонаступник ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2 щодо позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для неприйняття заяви про закриття провадження по справі в частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки судом не встановлено, а також беручи до уваги, що похідні позовні вимоги просить залишити без розгляду, що є правом позивача.

Проте, з таким висновком районного суду колегія суддів не погоджується у зв`язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2018 року позивач ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції заяву про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки в даній частині позовні вимоги вирішені в позасудовому порядку, також в заяві зазначено щодо залишення позовних вимог в частині виселення ОСОБА_2 без розгляду. Також в заяві було зазначено про можливість розгляду справи за відсутністю позивача.

Згідно з п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Колегія суддів наголошує, що волевиявлення ОСОБА_1 при поданні заяви не було направлено на відмову від позову, а лише на закриття провадження, адже як вбачається з матеріалів справи відсутній предмет спору , з огляду на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки до іпотечного застереження.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали з порушенням процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.02.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду П.М. Черевко

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік