РІШЕННЯ

іменем України

"28" жовтня 2020 р. 145/138/20

2/145/343/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 , 1905 року народження.

До дня смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 з нею проживала та була зареєстрована його мати ОСОБА_4 .

Після смерті баби відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) на території Новоміської сільської ради Тиврівського району, яке баба отримала за життя при розпаюванні земель КСП «Мир» с. Красне, її право на земельну частку (пай) підтверджувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0191752.

Спадщину після смерті баби прийняла її дочка (його мати) ОСОБА_4 в порядку ст. 549 ЦК УРСР.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. Красне Тиврівського району. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), яке вона успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 та право на земельну частку (пай), яке вона отримала за життя при розпаюванні земель КСП «Мир» с. Красне.

Після смерті матері спадщину прийняв він. В Тиврівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа відносно майна померлої ОСОБА_4 за № 379- 2015.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке мати успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 , він не має можливості в зв`язку з тим, що не може надати нотаріусу оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), яким підтверджувалося право Созанської. Оригінал сертифікату втрачений. В газеті «Маяк» від 20.12.2019 року № 51 (10248) розміщене оголошення про втрату сертифікату серії ВН № 0191752 від 22.07.1997 року.

Вважає, що до складу його спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 3,54 ум. кад. га на території Новоміської сільської ради Тиврівського району, яке перебувало в колективній власності КСП «Мир» с. Красне.

Згідно інформаційної довідки, вартість середньої земельної частки (паю) розміром 3,54 ум.кад.га на території Новоміської сільської ради Тиврівського району за межами с. Красне, становить 103675 грн. 70 коп.

Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,54 ум.кад.га, розташований на території Новоміської сільської ради Тиврівського району, яке перебувало в колективній власності КСП «Мир» с. Красне в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка успадкувала дане право після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красне Тиврівського району.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити із зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача Новоміської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у відсутності її представника до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.17 ЗК України передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пункт 2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначає, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.6 листа Верховного суду України від 29.10.2008 №19-3767/0/8-08 "Головам апеляційних судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя" при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. №2114-ХІІ "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї; з`ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"').

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , 1905 року народження (а.с.3).

За життя ОСОБА_3 не отримала жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку (пай) відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям".

Доказів про те, що ОСОБА_3 була членом КСП суду не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.9) сертифікат на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано на підставі рішення Тиврівської РДА №181-р від 27.06.1997 та зареєстровано 24.07.1997 р., тобто після її смерті, а відповідно до ст. 9 ЦК УРСР здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами України, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Суд вважає, що документи, надані на підтвердження позовних вимог є неоднозначними та непереконливими, а посилання позивача та його представника, як на підтвердження вимог, на Витяг з Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ВН №001234, виданий КСП "Мир" с.Красне (а.с.6-8), відповідно до якого померла ОСОБА_3 була внесена до списку громадян - членів КСП за №153, та на книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видані Тиврівською РДА по КСП Новоміської сільської ради (а.с.9), є безпідставними, оскільки дані документи не доводять, що ОСОБА_3 за життя отримала право на земельну частку (пай), а тому таке право не могло бути успадковане.

Крім того, факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 .не встановлювався. Посилання позивача на те, що вона заволоділа майном спадкодавця, а саме сертифікатом, є безпідставним , оскільки доказів суду не надано.

Суд вважає, що посилання на оголошення в газеті «Маяк» від 20.12.2019 року № 51 про втрату оригіналу сертифіката серії ВН № 0191752 від 22.07.1997 року, подане позивачем, не доводить, що його мати при житті заволоділа ним.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла вказана земельна частка (пай) суду не надано, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, ст.ст.25, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст.9, 525, ЦК УРСР, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р.,

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 06.11.2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.