Справа № 583/5241/19
24 лютого 2020 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді Ільченко В.М.
за участю секретаря Верби Н.О.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду №1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних,
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі та без участі позивача, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Приймаючи до уваги згоду сторони позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.12.2008 №2-201/2008 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та, серед іншого, стягнуто з ПП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4900 грн суми вартості скутера, 1000 грн моральної шкоди та 1000 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22.09.2009 №22-ц-316/2009 рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.12.2008 у частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у цій частині вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

На підставі виконавчих листів, виданих на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумсько області від 29.12.2008, були відкриті виконавчі провадження за №АСВП 39273306 та АВП 39273192, які в наступному були об`єднані у зведене виконавче провадження АСПВ №58089093, що підтверджується відповіддю Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 24.02.2020 №12027, відповіддю старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області від 14.08.2019 №20518, з якої також вбачається, що загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_2 становить 6930 грн.

Суду не надано належних та допустимих доказів виконання ОСОБА_2 вказаного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду. Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

За змістом ст.ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі №6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №459/3560/15-ц, від 11.07.2018 у справі №753/23612/15-ц, від 05.09.2018 у справі №461/479/16-ц, від 22.11.2018 у справі №761/43507/16-ц.

Згідно з Рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №362-97р, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 01 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

Оскільки прострочення виконання зобов`язання виникло 23.09.2009, а позивач просить стягнути суми, передбачені ст. 625 ЦК України, з 01.01.2010 по 14.06.2019, то при розрахунку інфляційних втрат враховуються індекси інфляції за період з січня 2010 року по травень 2019 року включно.

Сукупний індекс інфляції за 2010 рік становив 109,1%, за 2011 рік - 104,6%, за 2012 рік - 99,8%, за 2013 рік - 100,5%, за 2014 рік - 124,9%, за 2015 рік - 143,3%, за 2016 рік - 112,4%, за 2017 рік - 113,7%, за 2018 рік - 109,8%, за період з січня 2019 року по травень 2019 року - 104,2% (101,0% х 100,5% х 100,9% х 101,0% х 100,7%).

Отже, сукупний індекс інфляції за період з 01.01.2010 по 14.06.2019 становить 299,3% (109,1% х 104,6% х 99,8% х 100,5% х 124,9% х 143,3% х 112,4% х 113,7% х 109,8% х 104,1%).

Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу.

Таким чином, інфляційні втрати відповідно до суми боргу в розмірі 5900 грн за період з 01.01.2010 по 14.06.2019 складають 11758,70 грн (5900 грн х 299,3 % - 5900 грн).

Сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році).

Кількість прострочених днів у період з 01.01.2010 до 14.06.2019 включно становить 3452 дні.

Таким чином, три проценти річних за вказаний період складають 1673,98 грн (5900 грн х 3 % х 3452 дні / 365 днів).

З огляду на викладене, із врахуванням меж заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 11757,74 грн інфляційних витрат та 1673,98 грн - три проценти річних від суми простроченого грошового зобов`язання за період з 01.01.2010 до 14.06.2019 включно.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (99,4%), на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 763,79 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 524, 533-535, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) інфляційні втрати в розмірі 11757,74 грн (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім грн 74 коп.) та 1673,98 грн (одна тисяча шістсот сімдесят три грн 98 коп.) - три проценти річних від суми простроченого грошового зобов`язання за період з 01 січня 2010 року до 14 червня 2019 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 763,79 грн (сімсот шістдесят три грн 79 коп.) судових витрат, понесених на сплату судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко