РІШЕННЯ
Іменем України
06.11.2020 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова,
в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Балита К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної Академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в особі житлової комісії Національної академії імені Петра Сагайдачного, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.
Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 починаючи з липня 1987 року проходив військову службу. Останній раз позивач укладав новий контракт про проходження військової служби у Збройних силах України з Міністерством оборони України строком на 5 років з 09.05.2012 року до 09.05.2017 року. На час дії даного контракту позивач мав військове звання прапорщик та перебував на посаді артиста вищої категорії військового оркестру Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного. На сьогоднішній день являється ветераном ЗСУ, який фактично прослужив більше як 28 років та пенсіонером Збройних сил України.
До закінчення строку даного контракту позивач бажав надалі продовжувати військову службу шляхом укладення нового контракту. Проте, у травні 2017 року безпосередній начальник військового оркестру ОСОБА_2 несподівано почав спонукати та переконувати ОСОБА_1 про прийняття рішення щодо звільнення його з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту посилаючись на те, що він має відповідну вислугу років та у зв`язку із таким звільненням у Позивача зберігаються всі необхідні соціальні гарантії. Крім того, зазначали, що таке звільнення не є підставою для зняття Позивача з квартирного обліку та на підтвердження Позивачу надавали витяг з п. 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями затвердженого наказом МОУ №737 від 30.11.2011 року. У разі не погодження з таким звільненням безпосередній керівник ОСОБА_2 погрожував звільнити Позивача по статті.
11.05.2017 року позивачем отримано витяг з наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) № 113 від 11.05.2017 року з якого вбачається, що відповідно до пункту «а» частини шостої статті 26 з врахуванням підпункту «і» пункту першого частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Позивача звільнено з військової служби у запас наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного ( по особовому складу) від 05 травня 2017 року №16-РС та з 11.05.2017 року та виключено із списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
Однак, після звільнення Позивачу стало відомо, що його фактично введено в оману та на час його звільнення пункт Інструкції на який посилались посадові особи Національної академії - п.2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями затвердженого наказом МОУ №737 від 30.11.2011 року, був змінений та в п.2.16 виключено військовослужбовців, які звільненні у зв`язку із закінченням контракту із категорії військовослужбовців, які після звільнення залишаються на квартирному обліку.
31 травня 2017 року відбулось засідання житлової комісії Національної академії на якій питання щодо перебування на квартирному обліку Позивача відкладено до наступного засідання житлової комісії та одночасно ОСОБА_1 повідомлено про те, що не може бути застосовано п.2.16 Інструкції у випадку звільнення з лав ЗСУ у зв`язку із закінченням строку контракту, тому керуючись п.2.18 Інструкції він підлягає зняттю з квартирного обліку Національної академії, що буде реалізовано на наступному засіданні житлової комісії.
В подальшому згідно протоколу № 14 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.09.2017 року знято з квартирного обліку Національної академії, на підставі п.2.16 наказу МО України 30.11.2011 року № 737 (із змінами) прапорщика запасу ОСОБА_1 (вислуга в ЗСУ 29 років).
Позивач вважає, що житловою комісією Національної академії при прийнятті такого рішення не враховано повністю всіх обставин та гарантій, які визначені у Основному законі України Конституції України та нормативно правових актах, житлова комісія виклала свою позицію у рішенні однобічно без врахуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення питання щодо перебування Позивача на квартирному обліку.
Згідно п.2 Контракту Міністерство оборони України зобов`язується відповідно до законодавства забезпечити жиле приміщення Позивачу та членам його сім`ї або виплату грошової компенсації за піднайом (найом) ним житлового приміщення.
Тобто, укладення нового контракту відбулось 09.05.2012 року, відтак з цього моменту у Позивача виникли права та обов`язки, які регулюються відповідними умовами контакту та нормами закону і нормативно правовими актами, які діяли на цей час.
З врахуванням вимог ч.1 ст.12 Закону №2011-XII на час проходження військової служби Позивач впродовж 28 років не отримував у власність житлового приміщення та не отримував за це компенсації, тому після звільнення з військової служби у запас розраховував на залишення його на квартирному обліку для реалізації свого набутого суб`єктивного права та з цього приводу гарантій, які фактично не була використані під час служби.
На час дії попереднього та укладення нового контракту діяла Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом МОУ №737 від 30.11.2011 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 р. за № 24/20337 згідно якої пунктом 2.17 (в початковій редакції) було чітко передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. Тобто, на час виникнення правовідносин на підставі контракту Позивач згідно даної норми нормативно- правового акту мав право після закінчення строку контракту за наявністю 20 років вислуги залишатись (за бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби.
В подальшому згідно Наказу Міністерства оборони України № 401 від 19.06.2014 року «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (набрав чинності 01.08.2014 року) внесено зміни до даної Інструкції та викладено Інструкцію в новій редакції, а саме пунктом 2.16 викладено в такій редакції: - військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
З наведеного вбачається, що з 01.08.2014 року в даній Інструкції було виключено підставу «після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні», яка надавала право на залишенні на квартирному обліку.
Однак, фактично без внесення змін до Закону та Порядку нормативних актів вищої юридичної сили, внаслідок іншого їх тлумачення Інструкцією звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод Позивача.
З врахуванням вищезазначеного Позивач при переукладені контракту у 2012 році мав відповідні гарантії на реалізації права на залишенні на квартирному обліку, яке було передбачено в п.2.17 Інструкції у разі закінчення строку контракту, та за наявністю у нього більше 20 років вислуги, тобто мав відповідне сподівання у майбутньому реалізувати таке право. Більш того, у разі б надання такої інформації, що у такому випадку таке право буде скасоване, явно діяв в інший спосіб при переукладенні контракту та при самому звільненні з військової служби.
До закінчення строку контракту на законодавчому рівні (01.08.2014 року) відбулись несподівані зміни (викладення вищевказаної Інструкції в новій редакції) за наслідками яких зазначене право було виключено. Тобто, Позивач до закінчення строку контракту, який узгоджувався сторонами при його укладенні, був позбавлений після його закінчення за наявністю 28 років вислуги права залишатись на квартирному обліку. Відтак в даному випадку Позивач вважає, що під час діючого контракту відбулись звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод Позивача, чим порушено вимоги ст.22 Конституції України.
На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

30 липня 2018 року на адресу суду поступив відзив від Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, який мотивований тим, що згідно з урахуванням наказу про звільнення були підстави для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку відповідно до п.2.18 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів сімей жилими приміщеннями» .
07 червня 2019 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, які мотивовані тим, що відповідно до аркуша бесіди від 03.02.2017 року позивач не заперечував щодо його звільнення з лав Збройних Сил України, та претензій до порядку та терміну подання до звільнення не мав, а тому, оскаржуване рішення житлової комісії не є порушенням прав позивача.
На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні позову.
25 вересня 2019 року на адресу суду поступили додаткові пояснення, які мотивовані тим, що 25.07.2018 року позивачем отримано витяг з протоколу № 28 від 23.07.2018 року згідно якого житловою комісією ухвалено внести зміни в п.2.1 протоколу засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ від 27.09.2017 року №14 , а саме виправити описку де зазначити, зняття з квартирного обліку Національної академії прапорщика запасу ОСОБА_1 , за п.2.18 наказу МО України 30.11.2011 року №737 ( із змінами).
Із даного витягу встановлено відсутність підпису секретаря житлової комісії та відсутність факту його затвердження начальником академії, що ставить під сумнів щодо правомірності винесення такого рішення. Більш того, такі зміни до протоколу є не зрозумілі, оскільки внесені майже через рік коли фактично рішення про зняття з квартирного обліку виконане, також внесення змін та виправлення описки мають різне юридичне значення та такий порядок не передбачено законом та іншими актами. Також, застосування п.2.18 цієї Інструкції не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки ця норма не може застосовувати до військовослужбовця, якого поставлено на квартирний облік до 01.01.2005 року.
На підставі чого, позивач просить крім заявлених первинних позовних вимог, визнати протиправним та скасувати п.2.1 протоколу № 14 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.09.2017 року в частині зняття з квартирного обліку Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного прапорщика запасу ОСОБА_1 ;
Визнати протиправним та скасувати п.4 протоколу №28 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 23.07.2018 року в частині внесення зміни в п.2.1 протоколу №14 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.09.2017 року.
04 жовтня 2019 року на адресу суду поступив відзив на уточнену позовну заяву, який мотивований тим, що ОСОБА_3 перебував на загальній черзі квартирного обліку, не заперечив щодо свого звільнення та претензій до такого не мав.
На підставі вищевикладеного, просить відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно роз`яснень п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
За вимогами статей 12,80,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивач починаючи з липня 1987 року проходив військову службу. З 1999 року перебуває на квартирному обліку, як військовослужбовець, який потребує поліпшення житлових умов.
Позивач здійснював військову службу за контрактом. Останній раз між Міністерством оборони України в особі першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ та Позивачем було укладено контракт про проходження військової служби на строк до 5 років з 09.05.2012 року до 09.05.2017 року.
Відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) № 113 від 11.05.2017 року вбачається, що відповідно до пункту «а» частини шостої статті 26 з врахуванням підпункту «і» пункту першого частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Позивача звільнено з військової служби у запас наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного ( по особовому складу) від 05 травня 2017 року №16-РС та з 11.05.2017 року та з 11.05.2017 року виключений із списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
Відповідно до витягу з протоколу № 28 від 23.07.2018 року згідно якого житловою комісією ухвалено внести зміни в п.2.1 протоколу засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ від 27.09.2017 року №14 , а саме виправити описку де зазначити, зняття з квартирного обліку Національної академії прапорщика запасу ОСОБА_1 , за п.2.18 наказу МО України 30.11.2011 року №737 ( із змінами).
На час дії попереднього та укладення нового контракту позивачем діяла Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом МОУ №737 від 30.11.2011 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 р. за № 24/20337 згідно якої пунктом 2.17 (в початковій редакції) було чітко передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. Тобто, на час виникнення правовідносин на підставі контракту Позивач згідно даної норми нормативно- правового акту мав право після закінчення строку контракту за наявністю 20 років вислуги залишатись (за бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби.
Згідно Наказу Міністерства оборони України № 401 від 19.06.2014 року «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (набрав чинності 01.08.2014 року) внесено зміни до даної Інструкції та викладено Інструкцію в новій редакції, а саме пунктом 2.16 викладено в такій редакції: - військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
Згідно до вимог ст.17 Конституції України - держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст.47 Конституції України - кожен має право на житло; держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно до вимог ст. 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені більш високі норми щодо соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, ніж ті, що містить законодавство України, то застосовуються норми міжнародного договору.
Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №2011-XII - держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за №1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (надалі-Порядок). Згідно п.24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Згідно до вимог ст.22 Конституції України - права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні справа і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статті 8 та статті 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.
Відповідно до вимог ч.1 ст.58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Згідно постанови Верховного Суду України від 6 лютого 2012 року (справа № 21-322а11 розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.
Відтак, враховуючи вищезазначене та час дії Інструкції (у початковій редакції) у Позивача виникло право по закінчення строку на звільнення з військової служби з гарантією на залишення його на квартирному обліку.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На час звільнення позивача зі служби в запас у зв`язку з закінченням строку контракту, який цей час мав більше 28 років вислуги військової служби, вказаним вище Положенням № 20, яке діяло на час взяття на квартирний облік, йому було гарантовано право перебувати на квартирному обліку у військовій частині та отримати житло з державного житлового фонду за місцем проживання та реєстрації, тому відсутність підстав для зняття його з квартирного обліку, чим підтверджується незаконність відповідного рішення житлової комісії.
Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, яка викладена в постанові (справа № 487/6514/17, провадження № 61-46148св18) від 20.05.2019 року, в якій суд касаційної інстанції проаналізувавши зміст наведеного пункту 13 Положення № 20 прийшов до висновку що, апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність можливості зняття військовослужбовця з квартирного обліку з підстав звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, яка була б передбачена законодавством, чинним на час, включення позивача до списку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов та вірно встановили відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень Інструкції № 737 від 30.11.2011р.
Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що заявлений позов є підставний та підлягає до задоволення, так як наведені доводи позивача знайшли своє відображення, та підтверджуються відповідними доказами, в свою чергу, доводи відповідача жодним чином не спростовують доводів позивача, навпаки, спрямовані на позбавлення позивача житла.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 249, 259, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної Академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в особі житлової комісії Національної академії імені Петра Сагайдачного, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинення дій,- задоволити.

Визнати протиправним та скасувати п. 2.1 протоколу № 14 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.09.2017 року в частині зняття з квартирного обліку Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного прапорщика запасу ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати п.4 протоколу №28 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 23.07.2018 року в частині внесення зміни в п.2.1 протоколу №14 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.09.2017 року.
Зобов`язати житлову комісію Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити прапорщика запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
Стягнути з Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного () на користь ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Сторни по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН - НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Національної Академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в особі житлової комісії Національної академії імені Петра Сагайдачного, ЄРДПО 08410370, що знаходиться за адресою: вул. Героїв Майдану, 32, м. Львів.

Суддя Ванівський Ю. М.