ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2965/20
провадження № 2/753/4627/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2020 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши заяву представника позивача "ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ" - адвоката Мостепанюка Вадима Івановича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява "ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Одночасно з поданням позовної заяви представника позивача - адвокат Мостепанюк В.І. подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на садовий будинок, реєстраційний номер майна: 21359913, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 із забороною вчиняти будь-які дії ОСОБА_1 та третім особам щодо відчуження та розпорядження нерухомим майном; та накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві ОСОБА_1 і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Клопотання обґрунтовано тим, що з урахуванням великої ціни позову, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у разі повного або часткового задоволення позову. Також вказав на відсутність правових підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки забезпечення позову не матиме наслідків нанесення збитків відповідачу.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

За результатами вивчення матеріалів цивільної справи, суд встановив наступні обставини.

Предметом даного позову є відшкодування майнової шкоди в сумі 26 502 632,50 доларів США, завданої кримінальним правопорушенням.

Позов обґрунтований тим, що за наслідками розгляду Шевченківським районним судом міста Києва кримінального провадження № 0000096 щодо ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, 02.06.2014 року судом першої інстанції було ухвалено вирок, яким обвинуваченого визнано невинним та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. За результатами розгляду апеляційної скарги, 13.03.2017 року Апеляційним судом міста Києва ухвалено вирок, яким апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_2 - задоволено, вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 02.06.2014 року у кримінальному провадженні №0000096 відносно ОСОБА_1 - скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. В обвинувальному вироку Апеляційного суду міста Києва від 13.03.2017 року, у кримінальному провадженні №0000096 відносно ОСОБА_1 , дії ОСОБА_1 колегія суддів кваліфікує за ч. 2 ст. 367 КК України, як неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що заподіяло тяжкі наслідки держаним інтересам у вигляді завдання майнової шкоди Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі 26 502 632,50 доларів США.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України вказано, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником садового будинку, загальною площею 123,3 кв.м., житловою площею 52,3 кв. м., реєстраційний номер майна: 21359913, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності є свідоцтво про право власності, б/н, 10.12.2007 року, Підгірська сільська рада. Частка власності: 1/1.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, суд бере до уваги, що існує ризик, що ОСОБА_1 , в подальшому може здійснити будь-яким чином відчуження садового будинку, що унеможливить виконання рішення суду у справі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок із забороною вчиняти будь-які дії ОСОБА_1 та третім особам щодо відчуження та розпорядження нерухомим майном, вказані види забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами, та вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Щодо накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві ОСОБА_1 і знаходяться у нього чи в інших осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Представником позивача не надано до суду будь-яких доказів, на підтвердження наявності грошових коштів, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві ОСОБА_1 і знаходяться у нього чи в інших осіб, також вони жодним чином представником не конкретизовані.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника щодо накладення арешту на грошові кошти, з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї частини заяви про забезпечення позову.

З огляду на предмет позову та дані про особу позивача, підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 150 - 153, 157 ЦПК України, суд

У ХВ АЛ И В :

Заяву позивача "ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ" - адвоката Мостепанюка Вадима Івановича про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на садовий будинок, реєстраційний номер майна: 21359913, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 .

Встановити заборону ОСОБА_1 та третім особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження та розпорядження садовим будинком, реєстраційний номер майна:21359913, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 .

Позивач "ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ", , місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Підтвердження виконання ухвали направити на адресу суду (м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, судді Заставенко М.О., справа № 753/2965/20).

Суддя: М.О. Заставенко