Справа № 496/968/20
Провадження №2-з/496/2/20
У Х В А Л А

"05" березня 2020 р. м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

05.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить накласти арешт з забороною вчиняти певні дії на: житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 284,7 кв.м, житловою площею 117,6 кв.м та земельну ділянку площею 0,0855 га (у тому числі за земельними угіддями 0,0133 га, забудовані землі 0,0722 га), розташовану за вказаною адресою.

При цьому посилається на те, що 08.06.2018 року він, посварившись зі своєю донькою ОСОБА_2 , яка проживає разом з ним, без її згоди уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу та передав вказане майно. Усна домовленість між ними була укладена на строк до червня 2019 року. По закінченню вказаного строку він звернувся до ОСОБА_3 з проханням повернути вказане майно, на що той відмовив та почав переховуватися. При зверненні до нотаріальної контори йому було видано копію договору купівлі-продажу від 08.06.2018 року, згідно якого за продаж майна на його рахунок було перераховано 269000 грн., яких він особисто ніколи не отримував. Зазначає, що раніше при підписанні документів у нотаріуса він про це не знав. З червня 2018 року і по теперішній час він разом зі своєю донькою продовжує мешкати у буд. АДРЕСА_1 , сплачує відповідні податки та платежі. Вважає, що договір купівлі-продажу слід визнати недійсним, тому що на момент укладення він не відповідав його внутрішній волі, так як наміром його укладення була позика грошових коштів під заставу строком на 1 рік. Внаслідок черепно-мозкової травми він погано чує та помилився щодо обставин, які мають істотне значення при оголошенні та підписанні договору. Про те, що укладений договір купівлі-продажу не є договором позики під заставу майна, він зрозумів лише у лютому 2020 року, коли звернувся до нотаріальної контори. На даний час, він готовий повернути ОСОБА_3 позичені кошти, але той переховується від нього, що викликає сумнів у його намірах добровільно виконати домовленість та є реальною загрозою порушення його прав.

Заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявник в заяві зазначає, що ОСОБА_3 ховається від нього, що є реальною загрозою порушення його прав.

На підтвердження обставин, викладених в заяві про забезпечення позову заявником надано копії: довідки Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області №68 від 20.10.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає у буд. АДРЕСА_1 (довідка видана у 2017 році, а договори купівлі-продажу укладені в 2018 році); договорів купівлі-продажу від 08.06.2018 року, згідно яких він продав ОСОБА_3 вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку; технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений 17.10.2008 року; копію державного акту на вказану земельну ділянку від 07.04.2008 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 25.06.2008 року; квитанції про сплату комунальних платежів.

Суд вважає, що заявником не обґрунтовано необхідність застосування заходів забезпечення позову; не наведено в заяві та не надано доказів того, що відповідач намагається відчужити вказане майно у зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а викладені в заяві про забезпечення позову доводи лише описують обставини, які стали підставою спору між сторонами. Крім цього, позивачем не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 260, 261 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра