Провадження № 2/761/273/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яворській А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: Державної казначейської служби України, Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому, з урахування уточненої позовної заяви від 04 листопада 2019р. просив суд: стягнути з Державного бюджету України грошові кошти в розмірі 931,78 грн. - виконавчого збору та проведення виконавчих дій; моральну шкоду у розмірі 10 000,0 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017р. у справі №826/12957/16, яка залишена ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017р. залишена без змін, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, визнано протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби печерського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №46625903 та скасовано постанови державного виконавця від 07 вересня 2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 814,93 грн.; від 25 жовтня 2015р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 116,85 грн.

Також позивач зазначає, що Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ протиправно стягнуто з нього грошові кошти у виконавчому проваджені №49817013 на підставі документів державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №46625903, які скасовано в судовому порядку.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 серпня 2016р. у справі №826/4030/16 визнано протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо не направлення ОСОБА_1 у встановлений законом строк постанов державного виконавця від 14 січня 2016р. про відкриття виконавчого провадження №49817013; про стягнення з боржника витрати пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, стягнення виконавчого збору в сумі 83,15 грн.; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у загальній сумі 9164,23 грн. у виконавчому провадженні №49817013.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2015р. у справі №826/4414/15, визнано протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №46625903, знято арешт з майна ОСОБА_1 , накладений відповідно до постанови державного виконавця від 10 березня 2015р. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Оскільки в досудовому порядку позивачу не було повернуто стягнуту з нього суму виконавчого збору та за проведення виконавчих дій, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права, враховуючи, що додатково йому спричинено моральну шкоду неправомірними діями державного виконавця.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 20 листопада 2017р. відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 13 березня 2018р. здійснено перехід розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

04 квітня 2018р. позивачем подано до суду відповідь на відзив.

12 квітня 2018р. відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву.

Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Марчук М.В. №01-08-1330 від 08 листопада 2018р. було здійснено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 листопада 2018р. головуючим суддею по справі визначено суддю Волошина В.О.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 12 листопада 2018р. призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

11 березня 2019р. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

08 квітня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві проти позову заперечив зазначивши, що доводи позивача про те що примусовим виконанням рішення суду, органи державної виконавчої служби завдали йому матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими.

04 листопада 2019р. позивачем подано до суду уточнену позовну заяву.

В судове засідання 23 січня 2020р. сторони не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, позивач подав до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав, решта учасників справи в судове засідання не з`явилися, поважності причин неявки не повідомили.

Суд, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Білоуса О.О. від 10 березня 2015р. в рамках виконавчого провадження №46625903 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 8149,30 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановського О.Д. від 07 вересня 2015р. в рамках виконавчого провадження №46625903, стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 814,94 грн.

Постановами старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановського О.Д. від 25 жовтня 2015р. закінчено виконавче провадження №46625903 з примусового виконання виконавчого листа №826/6966/13 від 02 лютого 2015р.; стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 116,85 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. відкрито виконавче провадження №49817013 з примусового виконання виконавчого листа №826/6966/13 від 02 лютого 2015р., на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановського О.Д. від 25 жовтня 2015р. про закінчення виконавчого провадження №46625903 та направлення за належністю.

Постановами старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. від 14 січня 2016р. стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 83,15 грн.; звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. від 19 вересня 2016р. закінчено виконавче провадження №49817013 з примусового виконання виконавчого листа №826/6966/13 від 02 лютого 2015р., у зв`язку зі стягненням з боржника ОСОБА_1 боргу в повному обсязі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2015р. у справі №826/4414/15, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Печерського управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського управління юстиції у м. Києві щодо не направлення ОСОБА_1 у встановлений законом строк постанови про відкриття виконавчого провадження № 46625903.

Знято арешт з майна ОСОБА_1 , накладений відповідно до постанови державного виконавця від 10 березня 2015р. (ВП № 46625903) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 серпня 2016р. у справі №826/4030/16, яка залишена в силі постановою Верховного Суду від 10 травня 2018р., позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про скасування постанови, визнання протиправними дій - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо не направлення ОСОБА_1 у встановлений законом строк постанов державного виконавця від 14 січня 2016р. про відкриття виконавчого провадження № 49817013; про стягнення з боржника витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, стягнення виконавчого збору в сумі 83,15 грн.; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у загальній сумі 9164,23 грн. у виконавчому провадженні № 49817013.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017р. у справі №826/12957/16, яка залишена ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017р. залишена без змін та постановою Верховного Суду від 06 грудня 2019р. в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення суми в розмірі 9 164,23 грн. скасовано і провадження в цій частині закрито. В іншій частині залишено без змін.

Визнано протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо не направлення ОСОБА_1 у встановлений законом строк постанов державного виконавця у виконавчому провадженні № 46625903: від 07 вересня 2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 814,93 грн.; від 25 жовтня 2015р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 116,85 грн.; від 25 жовтня 2015р. про закінчення виконавчого провадження.

Скасовано постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 46625903: від 07 вересня 2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 814,93 грн.; від 25 жовтня 2015р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 116,85 грн.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події . Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час вчинення спірних виконавчих дій) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції) встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Оскільки відповідно до наведених вище норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013р. № 787. Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України.

Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є відповідний відділ примусового виконання (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у спорах про повернення помилково або надміру сплачених сум виконавчого збору спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України, а тому враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду наведені в постанові по справі № 910/23967/16 від 19 червня 2018р., суд приходить до висновку, що з метою захисту порушеного права позивача, слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача грошові кошти в розмірі 931,78 грн.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови від 01 листопада 1996р №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що суди мають суворо додержувати передбаченого ст.56 Конституції права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У рішенні від 03 жовтня 2001р. №12-рп/2001 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2000 рік» та ст. 25 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» (справа про відшкодування шкоди державою) Конституційний Суд дійшов висновку, що Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів (статті 56, 62).

У пункті 10-1 Постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

Відповідно до чіткої та усталеної практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін.

Спричинення моральної шкоди є оціночним поняттям, критерії якого побудовані на загально прийнятих уявленнях про негативні події, їх ступінь та наслідки, вплив на дисбаланс у звичний спосіб життя, необхідність докладання зусиль для його відновлення та супутні цьому переживання, а також з урахуванням вини заподіювача шкоди.

Враховуючи тривалість часу, яка минула, та незаконність постанови державного виконавця про стягнення з позивача виконавчого збору, а також встановлену протиправність дій державних виконавців, постановами Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 лютого 2012р. по справі № 2а-36/12/2670, від 14 вересня 2017р. по справі № 826/16622/16, неможливість позивача отримати стягнуті з нього кошти, становить втручання у його права на мирне володіння своїм майном та є порушенням вимог §1 ст. 6 Конвенції та ст.1 Протоколу № 1, суд приходить до висновку про те, що через душевні страждання, які позивач зазнав у зв`язку з не поверненням йому сплаченого виконавчого збору з вини посадових осіб державної виконавчої служби, за які держава несе відповідальність, позивач має право на відшкодування йому за рахунок держави моральної шкоди, яку, з урахуванням характеру правовідносин, обставин справи та засад розумності і справедливості, суд визначає у розмірі 2000,0 грн., оскільки визначений позивачем розмір є завищеним.

Зазначені кошти підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмір 640,0 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. ст.. 41, 56 Конституції України; ст. ст. 15, 16, 23, 317, 321, 391, 392, 1167, 1212 ЦК України; ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Терезенківська, 11-а), Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відшкодування шкоди (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 110) - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 931 /дев`ятсот тридцять одна/ грн. 78 коп.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,0 /дві тисячі/ грн.

Стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь держави судовий збір у розмірі 640,0 /шістсот сорок/ грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 січня 2020р.

Суддя: