Справа № 456/819/20
Провадження № 2/456/728/2020
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 лютого 2020 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Станківська сільська рада Стрийського району Львівської області про припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

26.02.2020 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить припинити право відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/7 частку житлового будинку А-1, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м. разом з відповідною часткою належних до нього господарських будівель і споруд: сарай Б, вбиральня Д, огорода №1, колодязь К, розташованого в АДРЕСА_1 та визнати її, позивача ОСОБА_1 власником 1/7 частки житлового будинку А-1, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м. разом з відповідною часткою належних до нього господарських будівель і споруд: сарай Б, вбиральня Д, огорода №1, колодязь К АДРЕСА_2 розташованого в АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, так як така подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, що унеможливлює відкриття провадження у вказаній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15 і така судова практика є незмінною.

З наведеного вбачається, що підставою для розгляду позовної заяви про припинення права на частку у спільному майні є внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В матеріалах позовної заяви докази внесення позивачем вартості частки, яку вона просить припинити на депозитний рахунок суду відсутні, не відображена така інформація і у самій позовній заяві.

Окрім цього, у справі № 756/10260/16-ц від 12.09.2019, Верховний Суд вказав, що серед іншого, суду першої інстанції при вирішенні позову про припинення частки слід з`ясовувати також, чи є вказане помешкання єдиним житлом відповідача, чи має він/ вона інше житло, чи погодився відповідач на отримання компенсації за частку, право власності на яку бажає припинити позивач та визнати за собою право власності на таку; окрім цього позивач повинен подати належні докази на підтвердження неможливості спільного використання співвласниками житлового будинку.

В матеріалах позовної заяви відсутня інформація про те, чи вказане помешкання є єдиним житлом відповідача, чи має він інше житло, окрім цього позивач не надала суду належні докази на підтвердження неможливості спільного використання співвласниками житлового будинку.

У справі №336/4407/15 від 17.07.2019, Верховний Суд вказав, що аналіз конструкції норм статей 364 та 365 ЦК України свідчить, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників відповідачів у справі. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються статтею 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 .

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.

Результати аналізу зазначеної правової норми дає підстави для висновку, що у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні.

В матеріалах позовної заяви відсутні відомості про те, чи погодився відповідач на отримання компенсації за частку, право власності на яку бажає припинити позивач та визнати за собою право власності на таку. Відсутність такої інформації може в майбутньому перешкодити суду у прийнятті законного та обгрунтованого рішення.

Окрім цього, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 вибув з житлового будинку у 1976 році у Тюменську область Російської Федерації і з цього часу за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. Суддя звертає увагу на висновок Верховного Суду викладений у справі №295/5011/15-ц від 25.04.2018, згідно якого неналежний виклик сторони у справі є порушенням принципу рівності сторін. Зокрема, Верховний Суд вказав, що відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Апеляційний суд, зазначивши, що розгляд справи без участі відповідачів, які не були повідомлені про час та місце розгляду справи, є формальним міркуванням, не звернув уваги на те, що конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним, це є порушенням зазначених вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення і ухвалення власного рішення.

Суддя звертає увагу, що саме адреса, за якою відповідач не проживає з 1976 року, зазначена позивачем для листування з відповідачем. Жодної іншої адреси, за якою суд би міг повідомити відповідача про судове провадження, матеріали справи не містять, що в подальшому може утруднити виклик останнього в судове засідання, та не спрятиме реалізації права останнього бути належним чином повідомленим про позов, поданий до нього, подати докази та унеможливить встановлення обставин, наведених вище, які мають значення для правильного вирішення спору по суті.

На підставі наведеного, суд позбавлений можливості вирішити питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення шляхом надання відповідних доказів та письмових пояснень (уточненої позовної заяви).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Станківська сільська рада Стрийського району Львівської області про припинення права на частку у спільному майні залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали суду у десятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. Л. Бучківська