Провадження № 2/331/467/2020
Справа № 331/5217/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю секретаря Постарнак М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

26.11.2019 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 28 квітня 2006 року він знаходився у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано на підставі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2013 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з ним та знаходиться на його утриманні.

ОСОБА_2 , з моменту припинення шлюбних відносин, не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 бажає отримувати аліменти за рішенням суду.

На підставі викладеного, просить суд стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 03 січня 2020 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні. (а.с. 25-26).

16 січня 2020 року від ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, з доданими до нього копіями документів, в якому відповідач просить: відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з серпня 2013 року; прийняти рішення про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_2 зазначає, що спілкується з донькою, проводить з нею час, дарує подарунки, періодично надсилає позивачу грошові перекази на утримання доньки, надає доньці кошти на її власні потреби, перед початком навчального року забезпечує дитину одягом, шкільним приладдям та предметами побуту. ОСОБА_2 вважає, що вимоги в частині стягнення аліментів з серпня 2013 року є необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 не надав докази того, що він звертався до відповідача про стягнення аліментів за вказаний період часу. (а.с. 30-39)

Ухвалою суду від 30 січня 2020 року розгляд справи відкладено до 24 лютого 2020 року. (а.с. 42-43).

04 лютого 2020 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи поштового повідомлення про отримання ОСОБА_1 копії відзиву на позовну заяву. (а.с. 45-47)

Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 69 3, позивач копію ухвали суду від 30 січня 2020 року отримав особисто 17 лютого 2020 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 69 1, відповідач ОСОБА_2 копію ухвали суду від 30 січня 2020 року отримала особисто 06 лютого 2020 року.

Станом на 24 лютого 2020 року на адресу суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 30 січня 2020 року відповіді на відзив не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача та заяву відповідача, а також обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що з 28 квітня 2006 року ОСОБА_1 знаходився у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано на підставі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2013 року. (а.с. 7)

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні. (а.с. 8)

ОСОБА_2 , з моменту припинення шлюбних відносин, не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 бажає отримувати аліменти за рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Вимогами ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в редакції закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімального прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру мінімального прожиткового мінімуму у місячному розмірі, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. ст. 180-182 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду з 26 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави 50 % судового збору за подання позову майнового характеру в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Повний текст судового рішення складено 24 лютого 2020 року.

Роз`яснити сторонам, що у відповідності зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений чи збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

24.02.2020