ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 643/5701/20

провадження № 22-ц/ 818/5032/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Харченко А.М.,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.02.2013 в розмірі 59862,34 грн та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 5 лютого 2013 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір №б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 16.03.2020 має заборгованість у розмірі 59862,34 грн, яка складається з: 40961,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту), 11196,49 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 4228,01 грн. заборгованість за відсотками згідно ст.625 ЦПК України, 150,00 грн нарахована пеня, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 2826,78 грн. - штрафу (процентна складова).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.02.2013 в розмірі 40961,06 грн та судовий збір у розмірі 1438,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих та використаних кредитних коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40961,06 грн, разом з тим, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. В якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Заявою, яка підписана відповідачем, підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» та визнає і погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банком. Отже відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банком, в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 5 лютого 2013 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву та своїм підписом у заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Також відповідач зобов`язався зі змінами знайомитися самостійно на офіційному сайті, про що свідчить копія анкети-заяви. Вказана анкета-заява не містить відомостей який кредитний ліміт, строк дії кредитного договору; відсутня також інформація про розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісії, неустойки (а.с. 31 зворот-32).

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.6-18) та виписки (а.с. 19-29), станом на 16.03.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 59862,34 грн., з яких: 40961,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з простроченого тіла кредиту), 11196,49 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 4228,01 грн. заборгованість за відсотками згідно ст.625 ЦПК України, 150,00 грн нарахована пеня, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 2826,78 грн. - штрафу (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті - заяві позичальника від 5 лютого 2013 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними кредитом, заборгованість за пеню та комісією, штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів та неустойки, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 5 лютого 2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 32 зворот-33) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 34-64).

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші.

Підписанням анкети - заяви від 5 лютого 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ОСОБА_1 надавав згоду на укладення договору за умовами платіжна картка кредитка «Універсальна» та згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

У цій заяві відсутні умови договору про збільшення Банком в односторонньому порядку ліміту кредитування, строк кредитування, розмір процентів за користування кредитними коштами, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Таким чином не можливо встановити, на які саме умови кредитування погоджувався відповідач з огляду на те, що згідно з витягом із Тарифів визначено чотири різні види картки «Універсальна» з різною процентною ставкою (а.с. 31 зворот-32).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Через те, що суд достовірно не може встановити, на які саме умови кредитування погоджувався ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву від 05.02.2013 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підстави для стягнення процентів за користування кредитним коштами, неустойки та штрафів відсутні. Вимог про стягнення процентів на рівні облікової ставки Національного банку України Банком не заявлялось.

Таким чином, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.В. Бурлака

Н.П.Пилипчук