Справа № 204/9096/19
Провадження № 2/204/538/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Сокол К.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» про стягнення заробітної плати, в якій просив стягнути з відповідача на його користь 17899 грн. 15 коп. заробітної плати за період з серпня по листопад 2019 року.

В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він з 14.02.2011 року та по цей час працює на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» в трубоволочильному цеху трубного відділення №2 вальцювальником 3 розряду стану холодного прокату труб. Починаючи з серпня 2019 року підприємство-працедавець ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» не виплачує заробітну плату. Заборгованість по заробітній платі за серпень склала 1684 грн., за вересень-6983 грн., за жовтень-4704 грн., за листопад-4528,15 грн. Станом на кінець листопада заборгованість по заробітній платі разом складає 17899,15 грн., у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою суду від 09.01.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 09.01.2020 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст.16 ЦК України.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно зі ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач з 14 лютого 2011 року працює на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» в трубоволочильному цеху трубного відділення №2 на посаді вальцювальника 3 розряду стану холодного прокату труб, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (арк.с.4).

Позивачем на підтвердження позовних вимог, в якості доказів нарахованої, але не виплаченої заробітної плати була надана копія розрахункового листка, яку суд приймає в якості належного доказу, оскільки розрахунково-платіжна відомість працівника (розрахунковий листок) є одним із первинних бухгалтерських документів, визначених наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», поряд з табелем обліку використання робочого часу та розрахунково-платіжною відомістю (зведеною) (арк.с.5).

Зокрема, як, вбачається з наданого позивачем розрахункового листка, за серпень 2019 року затримана заробітна плата ОСОБА_1 складає 1684,00 грн., за вересень 6983,00 грн., за жовтень 4707,00 грн., за листопад 4528 грн. 15 коп.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 94 Кодексу законів про працю України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, установлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Однак вказані вимоги закону відповідачем належним чином виконані не були. Суми, належні позивачу за відпрацьований час, у повному обсязі відповідачем сплачені не були.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період серпень-листопад 2019 року в розмірі 17899 грн. 15 коп. (серпень-1684 грн., вересень 6983 коп., жовтень 4704 грн., листопад 4528 грн. 15 коп.)

Також з метою належного і однозначного тлумачення цього рішення суду, його належного і правильного виконання після набрання законної сили, суд вважає за необхідне роз`яснити, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення, що узгоджується також з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення заробітної плати в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання заяви про стягнення заробітної плати на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що суд задовольнив позов, на користь держави підлягає стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 3, 4, 9, 94, 115, 233, 238 КЗпП України, ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст. 12,13,15,16,19,43,49, 81,82,89,274,276,277, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» про стягнення заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період серпень-листопад 2019 року в розмірі 17899 (сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 15 (п`ятнадцять) коп., що складається з: серпень 2019 року -1684 грн., вересень 2019 року 6983 коп., жовтень 2019 року 4704 грн., листопад 2019 року 4528 грн. 15 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої заробітної плати за один місяць.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар