Справа № 444/1640/19
Провадження № 2/444/122/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ГУ "Держгеокадастр" у Л/о про визнання права на передачу у приватну власність земельної ділянки без підпису суміжного землекористувача, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання незаконною відмови органу місцевого самоврядування погодити технічну документацію та визнання права на приватизацію.

Свої позовні вимоги, які позивач підтримав в судовому засіданні, мотивує тим, що 22 жовтня 1992 року ОСОБА_1 згідно рішення виконавчого комітету Сопошинської сільської ради № 34 «Про затвердження рішення про виділення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 на будівництво індивідуального житлового будинку» виділено земельну ділянку за рахунок земель вільного фонду для будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 площею 1460,0 кв.м. На підставі даного рішення виготовлено проект забудови земельної ділянки. Згідно даного проекту Позивачем встановлено огорожу яка вже понад 15 років експлуатується. Ні в кого до Позивача не було жодних претензій щодо порушення меж земельної ділянки. Згідно рішення Сопошинської сільської ради від 08.05.2008 року № 20 "Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель, споруд" передати безоплатно у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку в АДРЕСА_2 . Однак, розпочати процес приватизації на підставі згаданого рішення Позивачу не вдалося через брак коштів. У зв`язку зі змінами в законодавстві Позивач повторно звернувся до Сопошинської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель, споруд в АДРЕСА_2 про що Сопошинською сільською радою прийнято рішення № 2 від 14.03.2019 року. На підставі рішення Сопошинської сільської ради від 14.03.2019 року № 2 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 на замовлення Позивача ТзОВ «Західземлепроект» виготовило проект землеустрою на відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 площею 0,1440 га.». Згідно абрису встановлених меж земельної ділянки площею 0,1440га. в АДРЕСА_2 , який є складовою частиною вказаної вище технічної документації суміжними землекористувачами є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Як вбачається із акту прийомупередачі межових знаків на зберігання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 погодили межі земельної ділянки, а ОСОБА_2 безпідставно не погодив меж земельної ділянки чим порушив право Позивача на отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 площею 0,1440 га.». ОСОБА_2 отримав право власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правової угоди тобто його земельна ділянка була сформована ще попереднім власником, який не мав до прозивача жодних претензій. Вздовж межі земельних ділянок зі сторони Позивача на відстані приблизно 1 м. від межі Позивачем було висаджено дерева. Коли Позивач почав продовжувати огорожу вздовж межі з ОСОБА_2 останній почав чинити йому перешкоди у встановленні огорожі та вказує, що він змінить межі ділянки. Тоді Позивач звернувся до правоохоронних органів з даного питання про що свідчить лист від 02.05.2019р. № 2672/02. Як вбачається із викопіювання з публічної кадастрової карти між земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_2 є вільна земельна ділянка, що виключає захоплення позивачем частини земельної ділянки. З приводу безпідставного не погодження ОСОБА_2 меж належної позивачу земельної ділянки він звертався до Сопошинської сільської ради, про що свідчить заява. Однак, листом від 10.04.2019р. № 02-14/С-106 Сопошинська сільська рада повідомила, що проект не підлягає погодженню, хоча позивач просив погодити межі земельної ділянки без підпису суміжного землекористувача. Крім того, в листі вказано, що Позивачем недотримано порядок закріплення межовими знаками земельної ділянки, однак не зазначено які саме порушення. Позивач вважає таку відписку незаконною та безпідставною.

Представник позивача - адвокат Панюра Н.Ф. в судовому засіданні позов підтримала, просила такий задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач Сопошинська сільська рада свого відношення до позову не висловила, однак подала клопотання про розгляд справи у відсутності представника Сопошинської сільської ради.

Повноважний представник третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на неодноразові виклики до суду не прибув, свого відношення до позову не висловив жодним іншим чином.

Співвідповідач ОСОБА_2 подав до суд відзив на позовну заяву в якому зазначає, що ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки в АДРЕСА_2 по даній земельній ділянці являється ОСОБА_1 . Вказує на те, що має намір погодити межі земельної ділянки для чого неодноразово звертався в Сопошинську сільську раду для проведення сесії сільської ради щодо затвердження меж земельної ділянки та виклику ОСОБА_1 для підписання акту погодження меж земельної ділянки. Однак, на неодноразові повідомлення, позивач на сесію сільської ради не являвся і про причини неявки не повідомляв. Окрім цього, зазначає що позивач без погодження меж земельної ділянки вже почав встановлювати паркан, на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 . Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник співвідповідача ОСОБА_2 - адвокат Ситник С.О. проти задоволення позову заперечив з підстав наведених в відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача належить задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено наступне.

Згідно рішення виконавчого комітету Сопошинської сільської ради від 22 жовтня 1992 року № 34 «Про затвердження рішення про виділення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 на будівництво індивідуального житлового будинку» ОСОБА_1 виділено земельну ділянку за рахунок земель вільного фонду для будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 площею 1460,0 кв.м.

На підставі даного рішення виготовлено проект забудови земельної ділянки.

З пояснень Позивача вбачається, що згідно даного проекту ним встановлено огорожу яка вже понад 15 років експлуатується. Факт встановлення огорожі між земельними ділянками стверджується фототаблицями, що містяться в матеріалах справи.

Ні в кого з сусідніх землекористувачів до Позивача не було жодних претензій щодо порушення меж земельної ділянки.

Вздовж межі земельних ділянок з сторони Позивача ним було висаджено дерева, що вбачається з фототаблиць.

Після продовження позивачем огородження вздовж межі з ОСОБА_2 , останній почав чинити йому перешкоди у встановленні такої огорожі.

З даного приводу Позивач звернувся до правоохоронних органів, що свідчить лист від 02.05.2019р. № 2672/02.

Згідно рішення Сопошинської сільської ради від 08.05.2008 року № 20 «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель, споруд», позивачу передано безоплатно у власність земельну ділянку в АДРЕСА_2 , однак розпочати процес приватизації на підставі згаданого рішення позивачу не вдалося через брак коштів.

У зв`язку зі змінами в законодавстві Позивач повторно звернувся до Сопошинської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою гр. ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель, споруд в АДРЕСА_2 про що Сопошинською сільською радою прийнято рішення № 2 від 14.03.2019 року.

На підставі рішення Сопошинської сільської ради від 14.03.2019 року № 2 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 на його замовлення ТзОВ «Західземлепроект» виготовило проект землеустрою на відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 площею 0,1440 га.».

Згідно абрису встановлених меж земельної ділянки площею 0,1440га. в АДРЕСА_2 , який є складовою частиною вказаної вище технічної документації суміжними землекористувачами є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Як вбачається із акту прийомупередачі межових знаків на зберігання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 погодили межі земельної ділянки, а ОСОБА_2 не погодив меж земельної ділянки, тим самим порушив його право на отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 площею 0,1440 га.».

Суміжні землекористувачі отримали у приватну власність належні їм земельні ділянки, що стверджується пректами землеустрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 копії яких містяться в матеріалах справи.

Співвідповідач ОСОБА_2 отримав право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.04.2016, тобто його земельна ділянка була сформована ще попереднім власником, який не мав до Позивача жодних претензій.

З приводу безпідставного не погодження ОСОБА_2 меж належної Позивачу земельної ділянки останній звертався до Сопошинської сільської ради, про що свідчить заява.

Листом від 10.04.2019р. № 02-14/С-106 Сопошинська сільська рада повідомила, що проект не підлягає погодженню, хоча позивач звернувся із заявою про погодження межі земельної ділянки без підпису суміжного землекористувача. У згаданому листі вказано, що Позивачем недотримано порядок закріплення межовими знаками земельної ділянки, однак не зазначено які саме порушення.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Згідно ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України.

Ст. 19 Конституції України встановлює, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У ч. 3 ст. 158 ЗК визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори в межах населених пунктів щодо меж ділянок, що перебувають у власності й користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом ст. 198 ЗК, погодження меж ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці-комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж ділянок.

Згідно зі ст. 55 Закону «Про землеустрій» встановлення меж ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом на збереження власникам землі та землекористувачам.

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Непогодження суміжним землекористувачем меж ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову в затвердженні технічної документації та передачі ділянки у власність.

З долученої до матеріалів справи роздруківки з публічної кадастрової карти вбачається, земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0011 площею 0,1500 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на жодну із суміжних земельних ділянок не накладається.

Рішенням Сопошинської сільської ради від 20.12.2018р. № 24 затверджено детальний план території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка виділена ОСОБА_6 , яким охоплено і земельні ділянки позивача, співвідповідача.

Співвідповідач дане рішення не оскаржував, хоча йому про нього було відомо, про останній заявив в судовому засіданні.

Співвідповідач ОСОБА_2 зазначав, що ним вживалися заходи щодо вирішення питання погодження меж земельних ділянок про що неодноразово звертався до органу місцевого самоврядування.

Зазначене вище, спростовується листом Сопошинської сільської ради від 22.05.2019р. в якому зазначено, що для вирішення питання встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_8 слід звернутися до ліцензованої землевпорядної організації.

Також не знайшло підтвердження твердження співвідповідача ОСОБА_2 , що Позивач уникав вирішення питання встановлення меж земельної ділянки, оскільки не з`являвся на засідання сесії сільської ради.

З листа Сопошинської сільської ради від 08.10.2019 р. № 02-14/С-566 вбачається, що питання погодження меж суміжних земельних ділянок між ОСОБА_9 , та ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 до порядку денного 29-ї сесії Сопошинської сільської ради, яка відбулася 14.03.2019р. включено не було, про засідання сесії ради від 20.06.19р. ОСОБА_1 не повідомлявся.

З положень ст.198 ЗК України не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу акту погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося.

Механізм встановлення відновлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників ( землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

В чинному законодавстві, що регулює земельні відносини, відсутній обов`язок землекористувача з надання згоди по встановленню меж суміжних земельних ділянок, зокрема обов`язок надання такої згоди в примусовому порядку.

Підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Зазначене свідчить, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації.

Відтак, не погодження чи погодження у формі відмови має бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельну ділянку позивача, та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність.

Особа, зацікавлена у вирішенні земельного спору, може звернутись до такої Комісії із заявою щодо неможливості узгодити межі земельної ділянки в натурі у зв`язку з відсутністю суміжних землекористувачів, ненадання ними згоди на погодження чи з інших причин. За наявністю такого прохання (заяви) та інших необхідних документів цей спір розглядається колегіально Комісією з питань землекористування, а в разі необхідності спільно з іншими комісіями, наприклад із Комісією архітектури, містобудування та охорони історичного середовища.

Якщо при розгляді земельного спору буде доведено, що відмова сусіда щодо узгодження меж є безпідставною або дійсно неможливе підписання Акту по причині відсутності суміжних власників чи землекористувачів, то Комісією приймається відповідне рішення.

Однак, рішення органу місцевого самоврядування не є остаточним, не має механізму його примусового виконання, тобто висновок Комісії з питань землекористування має рекомендаційний, а не імперативний характер.

Відмова в погодженні меж земельної ділянки може перешкодити іншій особі (сусіду) в оформленні прав на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст. ст. 91, 96, 103 Земельного кодексу України).

Постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 р. №7 (із змінами і доповненнями) передбачає, що згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених Законом способів захисту.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати право на передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.1440 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд яка розташована в АДРЕСА_2 без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ясиновський Р. Б.

Повний текст рішення виготовлено 12.06.2020 р.