КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/3460/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.

суддів: Нежури В.А., Сержанюка А.С.

при секретарі Перебитюку А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року у справі за поданням державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

ВСТАНОВИВ :

Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчук С.В. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Наказом Міністерства юстиції України від 17 грудня 2019 року № 4053/5 «Про відділи державної виконавчої служби» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції оптимізації системи центральних органів виконавчої влади», Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228 (із змінами), та наказу Міністерства юстиції України від 16 жовтня 2019 року №3173/5 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» виведено Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зі складу Головного територіального управління юстиції у м. Києві та введено до складу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з підпорядкуванням цьому міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції та перейменовано в Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист Шевченківського районного суду міста Києва № 761/17708/18 від 11 жовтня 2018 року, виданого на підставі рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія Капіталь Груп» заборгованості за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25 вересня 2007 року в частині стягнення боргу по оплаті процентів за користування кредитом в сумі 101 301,28 доларів США, в зв`язку з чим, 31 жовтня 2018 року, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57559887.

Копію постанови, державним виконавцем направлено ОСОБА_1 та зобов`язано останнього надати до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві декларацію про доходи та майно. Проте, боржник вказані відомості до відділу не надав, рішення суду в добровільному порядку не виконав.

Крім того, державним виконавцем було вжито ряд заходів щодо з`ясування майнового стану боржника та наявності в останнього майна, на яке можливо звернути стягнення.

При цьому, як зазначив державний виконавець, ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує, свідомо ухиляється від його виконання, хоча має реальну можливість його виконати.

Посилаючись на вказані обставини, державний виконавець просив суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року, державному виконавцю Колодчуку С.В. у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, державний виконавець оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просив, скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким застосувати тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Зазначив, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року постановлена на підставі неправильного застосування норм матеріального та процесуального законодавства, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

У встановлений апеляційним судом строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу державного виконавця Колодчука С.В. на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року сторони у справі не скористалися.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга державного виконавця Колодчука С.В. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві яке перейменовано в Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), перебуває виконавчий лист Шевченківського районного суду міста Києва № 761/17708/18 від 11 жовтня 2018 року, який виданий на підставі рішення вказаного суду про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія Капіталь Груп» заборгованості за кредитним договором № 1239н-09-07 від 25 вересня 2007 року в частині стягнення боргу по оплаті процентів за користування кредитом в сумі 101 301,28 доларів США, в зв`язку з чим, 31 жовтня 2018 року, державним виконавцем винесено постанову № 57559887 про відкриття виконавчого провадження.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження, 31 жовтня 2018 року державним виконавцем направлено ОСОБА_1 та зобов`язано останнього надати виконавцю декларацію про доходи та майно. Проте, боржник вказані відомості не надав, рішення суду в добровільному порядку не виконав.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що постанова була отримана боржником та докази того, що останній був ознайомлений з її змістом.

Крім того, державним виконавцем було вжито ряд заходів щодо з`ясування майнового стану боржника та наявності в останнього майна, на яке можливо звернути стягнення, що підтверджується винесеною державним виконавцем постановою від 31 жовтня 2018 року про арешт майна боржника та арешт коштів боржника.

Згідно повідомлення РСЦ МВС в м. Києві від 08 грудня 2018 року №31/26-3464АР отриманого на запит державного виконавця від 31 жовтня 2018 року, за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб: марка ПА 1-04, тип кузова - Причіп бортовий-с д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво - НОМЕР_2 , дата видачі - 01 жовтня 2005 року. Вказаний причіп, відповідно до постанови державного виконавця від 31 січня 2019 року знаходиться в розшуку.

Державним виконавцем, під час виходу за місцем реєстрації боржника: АДРЕСА_1 самого боржника та його майна не знайдено, що відображено в Акті від 31 жовтня 2019 року та в Акті від 01 листопада 2019 року.

Також, 01 листопада 2018 року державним виконавцем робилися запити до ДФС України щодо джерел отримання доходів боржника, номерів рахунків, відкритих ним, а також відповідні запити від 13 листопада 2018 року до Пенсійного фонду України щодо отримання ОСОБА_1 пенсії та надання інформації щодо роботи останнього за трудовими чи цивільно-правовими договорами.

З відповідей на дані запити вбачається, що ОСОБА_1 доходу чи пенсії не отримує, за трудовими чи цивільно-правовими договорами не працює. Інформація про відкриті рахунки в банківських установах відсутня.

При перевірці майнового стану боржника, державним виконавцем встановлено, що останньому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 14 травня 2005 року, Серія НОМЕР_3, в якій зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син боржника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа Органу опіки та піклування Шевченківської РДА міста Києва № 109/05/40-3546 від 17 квітня 2019 року, Орган опіки та піклування не надав згоди на її реалізацію, так як вважає, що це буде порушувати житлові права неповнолітнього сина боржника.

В матеріалах цивільної справи наявні відповіді за листопад 2018 року з банківських установ України про відсутність відкритих рахунків на ім`я боржника та неможливості виконання постанови державного виконавця від 31 жовтня 2018 року про арешт коштів боржника, також докази про те, що 07 листопада 2018 року та 18 вересня 2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження.

Державним виконавцем, 22 жовтня 2019 року підготовлено вимогу боржнику щодо зобов`язання надати пояснення за фактом не виконання рішення суду в частині погашення боргу та повідомити про заходи, які вживаються ним з метою його виконання, яку, 23 жовтня 2019 року направлено боржнику.

Крім того, державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 28 серпня 2019 року, 29 червня 2019 року, 21 червня 2019 року, 01 травня 2019 року та 07 травня 2019 року перетинав державний кордон України, що підтверджується листом ГЦОСІ від 13 листопада 2019 року.

Державний виконавець вказує на те, що можливість боржника перетинати державний кордон України свідчить про наявність у нього грошових коштів.

За таких обставин, на думку державного виконавця, боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та не вчиняє жодних дій, спрямованих на таке виконання у виконавчому провадженні, хоча виконати його має можливість.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, зобов`язаний звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 2 розділу Х111 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов`язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Під ухиленням від виконання зобов`язань слід розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

В ч.ч 1 - 3 ст. 441 ЦПК України зазначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Слід зазначити, що при поданні подання, державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, саме виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав, не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Зазначені вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини, звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову державному виконавцю Колодчуку С.В. в задоволенні вищевказанного подання.

За таких обставин, апеляційну скаргу державного виконавця Колодчука С.В. на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колодчука С.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: В.А. Нежура

А.С. Сержанюк