Справа № 495/1870/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 травня 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судового засідання Рачицької І.А.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою Білгород-Дністровської міської ради про визнання спадщини відумерлою, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 25.03.2020 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з заявою про визнання відумерлої спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та її передання у власність територіальної громади міста Білгород-Дністровський.

При цьому заявник зазначає, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів 05.09.1995 року, актовий запис про смерть № 522 від 25.08.1995 року. Згідно з відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав померла була власником 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 14.08.1992 року, реєстраційний номер 2-2743. За усною інформацією сусідки ОСОБА_1 була одинокою, спадкоємців не мала. Таким чином, спадщина у вигляді квартири (1/3 частка будинку), яка належала померлій ніким не прийнята і має бути визнана відумерлою та передана до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський.

Одночасно з заявою Білгород-Дністровська міська рада заявила клопотання про витребування доказів: копія спадкової справи до майна померлої ОСОБА_1 ; актовий запис про смерть ОСОБА_1 ; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав.

Ухвалою суду від 26.03.2020 року заява Білгород-Дністровської міської ради про визнання спадщини відумерлої прийнята до провадження з призначенням судового розгляду.

В той же день, ухвалою суду було задоволено клопотання заявника про витребування доказів в частині витребування копії актового запису про смерть та копій спадкової справи ОСОБА_1

03.04.2020 року на виконання ухвали суду від 26.03.2020 року про витребування доказів, Білгород-Дністровський міськрайонний відділ ДРАЦС надав до канцелярії суду копію актового запису № 522 від 25.08.1995 року про смерть ОСОБА_1 .

Ухвалою від 06.04.2020 року було витребувано від Одеського державного нотаріального архіву копію спадкової справи № 259/1995 щодо майна ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки міський державний нотаріус Саданов О.В. 03.04.2020 року повідомив суд про передання спадкової справи на зберігання до вказаного архіву.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року судовий розгляд справи було відкладено на 26 травня 2020 року у зв`язку з невиконанням ухвали суду щодо витребування копій спадкової справи.

У судове засідання 26.05.2020 року представник заявника не з`явився, про час та місця слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. В матеріалах справи наявне клопотання представника заявника ОСОБА_2 . від 27.04.2020 року з проханням розгляд справи проводити за відсутності представника міської ради.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Тому суд вважає, що у справі достатньо доказів для вирішення справі по суті за відсутності відповідачів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, вважає, що дана не може бути задоволена судом з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_1 , про що 25.08.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області складено відповідний актовий запис № 522 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

Згідно з відомостями спадкової справи до майна ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній належав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.1992 року, яке було зареєстровано Білгород-Дністровським БТІ під номером 4763 в реєстровій книзі № 37.

13 вересня 1995 року до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась донька ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . Родинні відносини підтверджуються матеріалами спадкової справи.

16.01.1996 року до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини ОСОБА_1 на підставі Заповіту, який остання склала на його ім`я ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповівши йому все належне їй майно. Копія заповіту також міститься в матеріалах спадкової справи.

22 березня 1996 року міський державний нотаріус Чухрай Т.Ю. видав на ім`я ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частину (обов`язкова частка) житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 533 ЦК УРСР 1963 року, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Інших відомостей спадкова справа померлої ОСОБА_1 не містить.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

З досліджених матеріалів судом встановлено двох спадкоємців померлої.

Один з спадкоємців повністю прийняв спадщину та отримав відповідне свідоцтво - ОСОБА_4 . З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав вбачається, що в подальшому ОСОБА_4 розпорядилась своєю часткою (2/3) будинку.

Другий спадкоємець - ОСОБА_5 , належним чином не оформив свої спадкові права та не отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку будинку АДРЕСА_1 щодо якої Білгород-Дністровська міська рада звернулась наразі до суду з заявою про визнання спадщини відумерлої.

Однак, виходячи з положень статті 548 ЦК Української РСР 1963 року, норми якого діяли на час виникнення спадкових відносин, ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді 1/3 частки будинку, оскільки у встановлений шестимісячний термін звернувся з відповідною заявою до нотаріусу.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Стаття 549: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На час розгляду справи інших спадкоємців до майна померлої ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно з ст.335 ЦПК України, у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними

Положення ст.1277 ЦК України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Зважаючи на те, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 спадкоємець заявив про своє спадкове право та звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, то станом на час подачі заяви до суду і на час розгляду справи в суді є належні та допустимі докази того, що спадщина не є відумерлою, заява Білгород-Дністровської міської ради про визнання спадщини відумерлою з передачею у комунальну власність територіальної громади не обґрунтована, не доведена, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 15-16, 1516, 1220, 1221, 1277, 1238 ЦК України, ст.ст. 5-13, 43, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 264-265, 268, 338, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання спадщини ОСОБА_1 у вигляді 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 відумерлої - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя