Справа № 706/241/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:головуючого - судді Орендарчука М.П.,за участю секретаря Лещенко О.Л., представника відповідача прокуратури Черкаської області Савченка В.В., представника відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко А.П. (в режимі відеоконференції з Черкаським окружним адміністративним судом),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Христинівського відділення поліції Уманського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури про відшкодування майнової, матеріальної та моральної шкоди.

Просив суд стягнути на його їх користь солідарно з відповідачів майнову шкоду в сумі 62 000 грн., матеріальну шкоду в сумі 28170 грн., моральну шкоду в сумі 189000 грн., а також судові витрати в розмірі 62 грн.

Ухвалою від 19.04.2019 року, за клопотанням позивача, залучено до розгляду справи в якості співвідповідача Уманський відділ Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Ухвалою від 17.07.2019 року у справі було замінено неналежних відповідачів, а саме: Христинівське відділення поліції Уманського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Уманське відділення Головного управління Національної поліції в Черкаській області на належного - Головне управління Національної поліції в Черкаській області та неналежного відповідача Христинівський відділ Уманської місцевої прокуратури на належного - прокуратуру Черкаської області.

Позивач просив суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів майнову шкоду в сумі 62 000 грн., матеріальну шкоду в сумі 28170 грн., моральну шкоду в сумі 189000 грн., а також судові витрати в розмірі 62 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року, провадження у справі в частині позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди закрите на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, питання про відшкодування процесуальних витрат у кримінальному процесі, понесених позивачами, а матеріальна шкода позивачів у цій справі має ознаки процесуальних витрат, понесених у кримінальному процесі, може бути вирішене судом у вироку суду або ухвалі у кримінальному процесі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , посилається на те, що йому гарантовано стягнення

майнової, матеріальної та моральної шкодинанесеної органами дізнання, досудового слідства, прокуратури під час незаконних дій, бездіяльності та кремінальних злочинів за заявами направленими із ГПУ по відмовним матеріалом 555/11, за яким було відкрито кримінальне провадження №0000051 від 20.01.13 року, щодо не повернення, позивачу боргу ОСОБА_2 за розпискою, а також не виконання ним судового рішення про стягнення боргу. Із вказаного приводу він звертався до правоохоронних органів Черкаської області, а також прокуратури Черкаської області, а також ГПУ. Справи за його заявами неодноразово закривались. Слідчі, прокурори, відчуваючи безкарність, виносять безліч постанов про закриття кримінального провадження, які в подальшому скасовуються судами. Вони оскаржували до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, дії прокурора району в порядку кримінального та адміністративного судочинства, а також подавали скарги до прокуратур різних рівнів. Таким чином, їм була нанесена матеріальна шкода, яка за десять років становить 28170 грн. Це оплата поїздок до суду, міліції, прокуратури, поштових відділень, поштові послуги, виготовлення копій документів, оплата послуг юристів, судові витрати. Йому, також заподіяна моральна шкода, яка за десять років становить 189000 грн. (мінімальний заробіток 1217 грн. х 120 місяців).

16.04.2019 р. ОСОБА_1 надав до суду пояснення фактично аналогічні викладені у позовній заяві (а.с. 13-18), де вказано, що майнова шкода в сумі 62000 грн. складається із неповернутого боргу за рішенням Гайсинського районного суду від 13.04.2013 року ОСОБА_2 , а внаслідок бездіяльності органу дізнання та прокуратури вищевказана майнова шкода підлягає стягненню із відповідачів. Підставами для відшкодування моральної шкоди є невиконання судових рішень, постанов слідчих суддів, якими скасовувались незаконні постанови слідчих, прокурорів. Це провокує загострення хронічних хвороб, що супроводжується підвищенням артеріального тиску та головними болями. З цього приводу він змушені постійно нести витрати на придбання медикаментів та консультації в медичних установах. При цьому страждає його гідність і ділова репутація. Він судиться з данного приводу протягом 9 років, а тому порушується його нормальний спосіб життя, що посилює їх душевні, фізичні, моральні страждання. Правопорушення органами досудового слідства, прокуратури триває 9 років, згідно з мінімальним розміром заробітної плати моральна шкода становить 189000 грн.

Відповідачем прокуратурою Черкаської області до суду поданий відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки за відсутності вини відсутні і підстави для покладення відповідальності за завдані майнову та моральну шкоду (за умови її наявності) на органи прокуратури, позивачами не доведений жоден із елементів цивільно-правової відповідальності, не визначений характер моральної шкоди, не надано їх обґрунтування, не мотивовано, в чому полягає винна дія або бездіяльність заподіювача та причинний зв`язок між протиправними на думку позивачів діяннями та наслідками, не надано до суду будь-яких доказів, які були б підставою для визначення такого значного розміру моральної шкоди.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Черкаській області подало до суду відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки позивачами до позовної заяви не надано жодного належного доказу на підтвердження завданої їм матеріальної та моральної шкоди, підстав для відшкодування позивачам шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» немає.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, однак від нього до суду поступила заява з проханням розглянути справу без його участі, у заяві також зазначено, що він позов підтримує повністю.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача.

Представник відповідача прокуратури Черкаської області Савченко В.В. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко А.П. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов. Пояснила також, що кримінальні провадження тривають, тому підстав для пред`явлення позову не виникло, не підтверджено доказами матеріальну та моральну шкоду.

Заслухавши пояснення вказаних вище осіб, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що свої вимоги позивач обґрунтував завданням шкоди за результатами прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи (відмовний матеріал №555-11), а також рішеннями, діями, бездіяльністю органів прокуратури та поліції під час розслідування кримінальних проваджень №0000051 від 29.01.2013 та №0000434 від 20.09.2018.

Так, 25.02.2011 до Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області (на цей час Христинівське відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області) в порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року) надійшла заява ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не повертає йому грошові кошти в сумі 18 400 грн, які в березні 2010 року взяв у позику під 10% від суми.

За результатами перевірки приймались рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 190 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, які скасовувалися прокуратурою Христинівського району (відмовний матеріал №555-11).

У подальшому, слідчим відділенням Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області 29.01.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000051 за фактом шахрайства, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За результатами досудового розслідування слідчим 23.08.2017 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 22.02.2019, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2019, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Крім того, слідчим відділенням Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000434 від 20.09.2018 за фактом невиконання ОСОБА_2 рішення Гайсинського районного суду Вінницької області про стягнення на користь ОСОБА_1 відсотків в сумі 56 120 грн за позикою 18 400 грн.

На цей час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України вказана шкода відшкодовується на загальних підставах, що передбачає наявність складу цивільного правопорушення, а саме: шкоди, протиправної поведінки та причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.2 ст.13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду крім випадків передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 77 ЦПК Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Даних про спричинення відповідачу ОСОБА_1 , шкоди, останій суду не надав, а покликання позивача на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 року не стосується розгляду вище вказаних кримінальних проваджень.

Із змісту позовної заяви та письмових пояснень позивача не вбачається, що будь-які дії або бездіяльність відповідачів визнані судом неправомірними.

Суд вважає, що саме по собі скасування постанов про відмову в порушенні кримінальної справи не свідчить про протиправність дій прокуратури, про наявність її вини та завдання цим шкоди позивачам.

А за відсутності вини немає підстав покладення відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду (за умови її наявності) на відповідачів.

Позивачами також не зазначені норми права, які б передбачали відшкодування майнової шкоди у формі невиконання ОСОБА_2 рішення Гайсинського районного суду від 13.04.2013 року, за рахунок органу досудового розслідування та прокуратури.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Питання про відшкодування (компенсацію) шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю у кримінальному процесі, врегульовано статтею 130 КПК України. Так, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом (статті 1167, 1176 ЦК України; Закон України від 01.12.1994 р. «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

В цьому випадку положення Закону України від 01.12.1994 р. «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не застосовуються, оскільки статтею 1 цього Закону конкретизовано осіб, на які дія цього Закону поширюється, і заявника (потерпілого внаслідок кримінального правопорушення) до кола цих осіб не включено.

Таким чином, до спірних правовідносин в частині вимог позову про стягнення моральної шкоди підлягають застосуванню положення статей 1167,1176 ЦК України.

За правилами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в інших випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також завдана органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи вини посадової або службової особи (статті 1173-1174 ЦК України).

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що у судовому засіданні позивачами не доведена наявність майнової та моральної шкоди, яка була б спричинена позивачу відповідачами.

У позовній заяві позивачі не вказали підстави для відшкодування моральної шкоди. У той же час у поясненні до позову підставами для відшкодування моральної шкоди вони вказали невиконання судових рішень, постанов слідчих суддів, якими скасовувались незаконні постанови слідчих, прокурорів. Це провокує загострення його хронічних хвороб, що супроводжується підвищенням артеріального тиску та головними болями. З цього приводу він змушений постійно нести витрати на придбання медикаментів та консультації в медичних установах. При цьому страждає його гідність і ділова репутація. Спір триває протягом 9 років, , а тому порушується його нормальний спосіб життя, що посилює його душевні, фізичні, моральні страждання.

Однак, на підтвердження цих обставин позивачі не надали суду жодного належного та допустимого доказу.

Тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів судові витрати, зазначені у позові.

Керуючись ст.ст. 1167 ч. 2, 1173, 1174, 1176 ч.6 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ), прокуратури Черкаської області (18000, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 286, ), про відшкодування майнової та моральної шкоди в частині позовної вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошеннярішення апеляційної скарги.

Суддя: М.П. Орендарчук