РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Трохимчук В.

з участю:

представника позивача Тимошенко О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грабовського В.А.,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Рівне цивільну справу № 569/17145/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" звернулося до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просило визнати недійсними договір позики на умовах поворотної фінансової допомоги від 13.07.2018 року укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", договір про заміну сторони (уступку права вимоги) від 25.07.2018 року укладений між ОСОБА_2 , ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" та ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 23 вересня 2019 року вищевказаний позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

01 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву.

26 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Рівненського міського суду від 10 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 569/17145/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними до судового розгляду по суті.

Ухвалою Рівненського міського суду від 10 січня 2020 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" про витребування доказів.

Ухвалою Рівненського міського суду від 04 лютого 2020 року повторно задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" про витребування доказів.

Ухвалою Рівненського міського суду від 24.11.2020 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Тимошенко О.В. про витребування доказів по справі відмовлено.

Ухвалою Рівненського міського суду від 24.11.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Янчука В.В. про витребування доказів по справі відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, просила суд задоволити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Додатково вказала, що спірні договір позики від 13.07.2018 року та договір про заміну сторони від 25.07.2018 року укладені в інтересах ОСОБА_2 всупереч приписам ч. 3 ст. 238 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 , як фізична особа, виступав як кредитор і одночасно ОСОБА_2 , як керівник ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", виступав як боржник.

На момент підписання спірних договорів ОСОБА_2 був керівником ТОВ "ІБК "Градобуд", що свідчить при вчинення таких правочинів в інтересах ОСОБА_2 .

Крім того, вказала на наявність зловмисної домовленості між представниками ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , через те, що вказані особи є знайомими, мають спільні інтереси по веденню підприємницької діяльності, відповідно зацікавлені в отриманні прибутку будь-яких шляхом. Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_4 є керівником обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Рівбуд", який є співзасновником товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехноекобуд" та Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд". Також засновником цих товариств є юридична особа в якій керівником є Немеш В.М. ТОВ "Західресурси".

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Грабовський В.А. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Покликався на те, що відсутні підстави для визнання недійсним спірного договору позики від 13.07.2018 року, оскільки ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 , яка діяла як представник ОСОБА_2 , не були представником ТОВ «ІБК «Градобуд» при укладенні вказаного договору позики, а ОСОБА_5 , який підписав даний договір від імені ТОВ «ІБК «Градобуд» не діяв у даній ситуації як представник ОСОБА_2 . Доводи позивача про те, що на момент підписання спірних договорів ОСОБА_2 був керівником ТОВ "ІБК "Градобуд", що нібито свідчить при вчинення таких правочинів в інтересах ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки у довіреностях від 05.05.2018 року №1348 та №1350 не були зазначені будь-які обмеження повноважень представників, зокрема щодо кола осіб, з якими представник не має право укладати договір позики та/або договір про відступлення права вимоги або обмеження щодо будь-яких інших умов таких договорів.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог, вважаючи, що вони є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю. Вказав, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (представники за довіреностями) та ОСОБА_1 діяли внаслідок зловмисної домовленості, зважаючи на те, що в результаті укладення спірних договорів ОСОБА_1 безоплатно отримав право вимоги за договором про заміну сторони (уступку права вимоги) від 25.07.2018, згідно якого сума заборгованості за основним договором на даний час в п`ятнадцять разів більша ніж сума позики. Зловмисна домовленість підтверджується також тим, що представники товариства - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 укладаючи договір позики передбачили та погодили вкрай невигідні умови для товариства внаслідок яких сума коштів які необхідно повернути перевищує суму позики у декілька разів. Звернув увагу та той момент, що договір про заміну сторони (уступку права вимоги) був укладений в день сплати коштів згідно платіжки № 36 від 25 липня 2018 року. Оспорювані правочини жодним чином не відповідали інтересам товариства. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 мали широкий обсяг повноважень за довіреностями та діяли недобросовісно, всупереч інтересам довірителів, що також свідчить про наявність зловмисної домовленості.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 13.07.2018 року між ОСОБА_2 (кредитор) та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" (позичальник) укладено договір на умовах поворотної фінансової допомоги, відповідно до якого кредитор зобов`язався надати позичальнику безпроцентну позику на розвиток господарської діяльності в розмірі 128750,00 грн. в безготівковій формі у термін до 25.07.2018 року на строку до 31.07.2018 року.( том 1 а.с. 32)

Згідно п. 1.3. договору позики від 13.07.2018 року позика надається позичальнику для використання за цільовим призначенням: розвиток господарської діяльності шляхом поповнення обігових коштів.

Від імені ОСОБА_2 договір позики від 13.07.2018 року підписала його представник ОСОБА_4 згідно довіреності посвідченої нотаріально 05.05.2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М., зареєстрованої в реєстрі за №1348. Від імені ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" зазначений договір підписаний представником ОСОБА_5 , який діяв на підставі довіреності посвідченої нотаріально 05.05.2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М., зареєстрованої в реєстрі за №1350.

Факт надання вищезазначеної позики підтверджується платіжним дорученням №3625 від 25.07.2018 року на суму 128750,00 грн. ( том 1 а.с.227)

За умовами договору позики від 13.07.2018 року в разі прострочення повернення позики позичальник зобов`язується сплатити кредитору пеню в розмірі 5% від несплаченої суми за кожен день прострочення та штраф в розмірі 40% від суми позики, зазначеної в п. 2.1. цього договору (п. 7.2). В разі прострочення повернення позики, крім штрафних санкцій, визначених п. 7.2. цього договору, зобов`язується сплатити Кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 365 % річних від простроченої суми у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 7.3.). Нарахування неустойки (пені, штрафу) а кожен випадок порушення зобов`язань передбачених даним договором здійснюється протягом 5 років із дня, коли відповідне зобов`язання повинно було бути виконане позичальником (п. 7.4.). Термін позовної давності по вимогах про стягнення неповерненої суми позики, процентів річних, інфляційних втрат, неустойки пені, штрафу за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 років (п. 7.5.).

25.07.2018 року укладено договір про заміну сторони (уступку права вимоги) між ОСОБА_2 (первісний кредитор), ОСОБА_1 (новий кредитор) та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" (боржник) за яким первісний кредитор відступає, а новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором позики на умовах поворотної фінансової допомоги укладеним 13.07.2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", за яким первісний кредитор зобов`язувався надати боржнику позику у розмірі 128750,00 грн у строк до 25.07.2018 року, а боржник зобов`язувався повернути таку позику первісному кредитору до 31.07.2018 року. Від імені ОСОБА_2 договір про заміну сторони від 25.07.2018 року підписала представник ОСОБА_4 , яка діяла за довіреністю, посвідченою нотаріально 05.05.2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М., зареєстрованої в реєстрі за №1348. Від імені ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" відповідний договір підписаний представником ОСОБА_5 , що діяв за довіреністю, посвідченою нотаріально 05.05.2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М., зареєстрованої в реєстрі за №1350.( том 1 а.с.33)

Згідно із позовною заявою, позивач заявляє, що вищезазначені договори укладені з порушенням вимог ст. ст. 232, 238 ЦК України, що є підставами для визнання їх недійсними.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до п.1 ч.1, ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У силу частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною третьою статті 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до положень статей 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. До обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителю на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Позивач стверджує, що спірні договір позики від 13.07.2018 року та договір про заміну сторони від 25.07.2018 року укладені в інтересах ОСОБА_2 всупереч приписам ч. 3 ст. 238 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 , як фізична особа, виступав як кредитор і одночасно ОСОБА_2 , як керівник ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", виступав як боржник.

Проте, суд не може погодитися з такими твердженнями позивача, з огляду на таке.

Як вбачається із статуту ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", засновником (учасником) товариства є громадянин України ОСОБА_2 (п. 1.5. статуту), який підписав такий статут при його створенні. ( том 1 а.с. 15-31)

Із наявного у справі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 02.07.2018 року розмір статутного капіталу ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" становив 100,00 грн, учасником товариства із внеском до статутного фонду 100,00 грн був ОСОБА_2 , керівником Плисюк Михайло Миколайович.( том 1 а.с. 53-59)

Доказів того, що на дату укладення спірних договорів 13.07.2018 року та 25.07.2018 року учасником та керівником позивача був не ОСОБА_2 , а інша особа сторони не надали.

Підпунктом 3.1.14 статуту ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" передбачено, що для виконання завдань та досягнення цілей, передбачених Статутом, Товариство має право отримувати позику від учасників Товариства, інших фізичних та/або юридичних осіб у встановленому законодавством України порядку.

07.05.2018 року проведені загальні збори учасників ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" на яких одноголосно вирішено надати дозвіл директору ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" та/або уповноваженим ним за нотаріальною довіреністю особам отримати від ОСОБА_2 позики на загальну суму не більше 740000,00 грн, на умовах самостійно визначених директором та/або уповноваженим ним за нотаріальною довіреністю особам (протокол загальних зборів учасників ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" від 07.05.2018 року). ( том 1 а.с.257)

Згідно рішення учасника ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" від 25.07.2018 року одноголосно вирішено надати дозвіл директору ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" та/або уповноваженим ним за нотіральною довіреністю особам, на умовах самостійно визначених директором та/або уповноваженим ним за нотаріальною довіреністю особам, укласти договір прозаміну сторони (уступку права вимоги) відповідно до якого ОСОБА_2 відступає, а ОСОБА_1 повністю приймає на себе право вимоги, що належить ОСОБА_2 , і стає кредитором за договором позики на умовах поворотної фінансової допомоги укладеним 13.07.2018 року між ОСОБА_2 (кредитор) та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" (позичальник) за яким було надано позику у розмірі 128750,00 грн, зі строком повернення до 31.07.2018 року.( том 1 а.с. 256)

Із довіреності від 05.05.2018 року за №1348 виданої ОСОБА_2 вбачається, що він уповноважив ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які можуть діяти разом та/або окремо один від одного: розпоряджатися всім його рухомим майном, в т.ч. майновими правами та грошовими коштами, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось (продавати, здавати в оренду, позичку, надавати в позику, передавати в іпотеку та заставу, в якому він може бути Іпотекодавцем (Заставодавцем), або майновим поручителем; передавати та/або отримувати від його імені грошові кошти в позику для/у фізичних та/або юридичних осіб та підписувати у зв`язку з цим договори позики, отримувати належні йому грошові кошти за договорами позики.( том 1 а.с. 5-8)

Із довіреності від 05.05.2018 року за №1350 виданої ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", в особі директора Плисюка М.М. вбачається, що позивач уповноважив ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які можуть діяти разом та/або окремо один від одного: укладати і підписувати будь-які правочини і договори (угоди), пов`язані з комерційною та господарською діяльністю ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", у тому числі пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю; розпоряджатися всіх рухомим і нерухомим майном, майновими правами ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", з чого в воно не складалось і де б воно не знаходилось (продавати, здавати в оренду, позичку, передавати в іпотеку та заставу, отримувати в іпотеку та заставу на умовах кредитних договорів, договорів позики, договорів поворотної фінансової допомоги та додаткових угод до них, в яких ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" буде Іпотекодержателем (Заставодавцем), або майновим поручителем по зобов`язаннях третіх осіб, Іпотекодержателем (Заставодавцем); передавати та/або отримувати від імені ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" грошові кошти в позику та/або надавати та/або отримувати поворотну фінансову допомогу для/у фізичних та/або юридичних осіб та підписувати у зв`язку з цим договори позики, поворотної фінансової допомоги, отримувати належні ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" грошові кошти за договорами поворотної фінансової допомоги; укладати від імені Довірителя правочини стосовно забезпечення виконання зобов`язань, перед Довірителем, в тому числі виступати Іпотекодержателем (Заставодержателем), Іпотекодавцем (Заставодавцем), укладати договори стосовно відступлення права вимоги (цесії) по укладених договорах та які будуть укладені в майбутньому, вчиняти всі інші дії пов`язані з накладенням та державною реєстрацією обтяжень та заборон на нерухоме і рухоме майно за договорами іпотеки, договорами застави, договорами майнової поруки тощо, за ціну та на умовах найбільш сприятливих для ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", які визначаються представником самостійно. ( том 1 а.с. 9-14)

У зв`язку з цим, судом відхиляються як необґрунтовані доводи позивача про те, що вчинення спірних договорів здійснювалося в інтересах ОСОБА_2 , оскільки у довіреностях від 05.05.2018 року №1348 та №1350 не були зазначені будь-які обмеження повноважень представників, зокрема щодо кола осіб, з якими такі представники не мають право укладати договір позики та/або договір про відступлення права вимоги або обмеження щодо будь-яких інших умов таких договорів.

Тобто, у даному випадку ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 , яка діяла як представник ОСОБА_2 , не були представниками позивача при укладенні договору позики від 13.07.2018 року та договору про заміну сторони від 25.07.2018 року, а ОСОБА_5 , який підписав відповідні договори від імені ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" не діяв як представник ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність порушень ч. 3 ст. 238 ЦК України.

Крім того, надання позики 13.07.2018 року вчинялося єдиним учасником позивача ОСОБА_2 для свого власного товариства, що свідчить про відсутність порушень інтересів як ОСОБА_2 , так і ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", оскільки учасник товариства в даному випадку вправі забезпечувати позивача грошовими коштами для розвитку господарської діяльності шляхом поповнення обігових коштів.

Із виписки по рахунку позивача вбачається, що в день отримання позики від ОСОБА_2 в сумі 128750,00 грн, вказані кошти були використані ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" для оплати для ОК "ЖБК "Рівбуд" цільового внеску у розмірі 350000,00 грн та пайового внеску у розмірі 92 700,00 грн згідно договору про пайову участь у будівництві від 18.08.2014р., що свідчить про схвалення позивачем договору позики від 13.07.2018 року, шляхом прийняття коштів за таким договором і використання їх у своїй господарській діяльності.( том 1 а.с. 60-62)

Водночас, на виконання договору про заміну сторони від 25.07.2018 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 оригінали всіх документів, що підтверджують право вимоги за договором позики від 13.07.2018 року, а боржник (позивач) був повідомлений про факт відступлення права вимоги за таким договором позики. Вказані обставини свідчать про виконання сторонами договору про заміну сторони від 25.07.2018 року.

Вищезазначені дії свідчать про відсутність перевищення повноважень представника позивача при укладенні спірних договору позики від 13.07.2018 року та договору про заміну сторони від 25.07.2018 року та їх схвалення позивачем, що відповідно до ст. 241 ЦК України виключає можливість визнання таких правочинів недійсними.

Більше того, прийняття позивачем спірного Договору позики від 13.07.2018 року до виконання підтверджує його схвалення згідно ч. 1 ст. 241 ЦК України, а це в свою чергу свідчить про відсутність факту перевищення повноважень представниками як, позивача, так і відповідача 2 при укладенні такого договору.

Доводи позивача про те, що на момент підписання спірних договорів ОСОБА_2 був керівником ТОВ "ІБК "Градобуд", що нібито свідчить при вчинення таких правочинів в інтересах ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки у довіреностях від 05.05.2018 року №1348 та №1350 не були зазначені будь-які обмеження повноважень представників, зокрема щодо кола осіб, з якими представник не має право укладати договір позики та/або договір про відступлення права вимоги або обмеження щодо будь-яких інших умов таких договорів.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

За змістом зазначеної норми закону необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і іншої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) вчинення представником дій в межах наданих йому повноважень.

Верховний Суд України в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Обґрунтовуючи наявність зловмисної домовленості між представниками ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , позивач вказує на те, що вказані особи є знайомими, мають спільні інтереси по веденню підприємницької діяльності, відповідно зацікавлені в отриманні прибутку будь-яких шляхом. Зокрема, позивач зазначає, що згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_4 є керівником обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Рівбуд", який є співзасновником товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехноекобуд" та Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд". Також засновником цих товариств є юридична особа в якій керівником є ОСОБА_5 ТОВ "Західресурси".

Проте судом відхиляються відповідні твердження, оскільки факт знайомства учасників спірних правовідносин не є доказом наявності зловмисної домовленості у їх діях, водночас про існування таких обставин можуть свідчити конкретні дії, спрямовані на несприятливі наслідки для позивача.

Крім того, з наявного в матеріалах справи витягу з Реєстру неприбуткових установ та організацій вбачається, що ОК "ЖБК "Рівбуд", в якому ОСОБА_4 є керівником є неприбутковою організацією з 10.07.2017 року, що спростовує твердження позивача про зацікавленість ОСОБА_4 в отриманні прибутку будь-яким шляхом.( том 1 а.с. 192)

Також суд вважає безпідставним посилання представника позивача на наявність зловмисної домовленості між підписантами спірних договорів з огляду на те, що ОСОБА_5 є керівником ТОВ "Західресурси", яке є співзасновником Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву "Рівнеагробуд", оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань він призначений керівником такого товариства лише з 18.09.2018 року, тобто на момент вчинення оспорюваних договорів не мав відношення до цього підприємства.

Відсутність несприятливих наслідків для позивача у зв`язку із укладення договору позики від 13.07.2018 року підтверджується також тим фактом, що ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" внаслідок отримання коштів за таким договором використало їх для оплати придбання нерухомого майна, яке у подальшому 04.09.2018 року було відчужене позивачем для фізичної особи по балансовій вартості. Відтак, позивач не був позбавлений можливості повернути отримані за договором позики від 13.07.2018 року кошти, що мало би своїм наслідком унеможливлення подальше нарахування будь-яких штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків річних за прострочення повернення такої позики.

Матеріалами справи підтверджується та в судовому засіданні встановлено, що у представників ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" ОСОБА_5 , ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 при укладенні договору позики від 13.07.2018 року та договору про заміну сторони від 25.07.2018 року не було зловмисної домовленості з метою отримання власної або обопільної вигоди, оскільки право на передачу та отримання грошей в позику, а також на відступлення права вимоги за договорами передбачено довіреностями №1348 та №1350, тобто дії представника здійснювалися в межах наданих йому повноважень від ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд". Також не встановлено жодних негативних наслідків для довірителя, а його незгода полягає виключно у великих штрафних санкціях, які передбачені договором позики від 13.07.2018 року, які проте стали наслідком неповернення протягом тривалого часу отриманих у позику коштів, що не є підставою для визнання правочину недійсним згідно заявлених позовних вимог.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" відсутні, оскільки останнє 05.05.2018 року добровільно видало ОСОБА_5 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив останнього укладати договори позики від імені позивача, отримувати у зв`язку з цим кошти, та укладати договори про відступлення права вимоги за договорами, а також 07.05.2018 року та 25.07.2018 року за рішеннями вищого органу управління позивача надало повноваження на укладення оспорюваних договорів. Видаючи довіреність та приймаючи рішення від 07.05.2018 року та від 25.07.2018, позивач мав усвідомлювати, що наділив свого представника правом укладати оспорювані договори із будь-якими особами на умовах, визначених повіреним на власний розсуд. Вказана довіреність, протокол загальних зборів учасників та рішення учасника позивачем не оспорювалася.

Укладення договору позики та договору про заміну сторони в ситуації, коли представники таких правочинів знайомі, саме по собі не свідчить, що мала місце зловмисна домовленість представника позивача з іншою стороною.

Позивач не надав належних та допустимих доказів, що він не мав наміру отримувати кошти за договором позики для використання їх у своїй господарській діяльності. Водночас, судом не встановлено, що представники сторін оспорюваних договорів діяли поза межами своїх повноважень.

За таких обставин, судом не встановлено правових підстав для визнання недійсними оспорюваного договору позики та договору про заміну сторони, у зв`язку з недоведеністю позивачем умов, за яких підлягає застосуванню положення статті 232 ЦК України, зокрема, ознак зловмисної домовленості представника, який діяв на підставі чинних і не скасованих довіреностей, з іншими учасниками таких договорів, та виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

За ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1)письмовими, речовими і електронними доказами;

2)висновками експертів;

3)показаннями свідків.

Докази, подані на підтвердження конкретної обставини, мають бути, зокрема, належними, достовірними та достатніми.

Згідно з ч. 1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм, наявність тяжких обставин при укладенні спірних договорів у даному конкретному випадку не було встановлено судом на підставі тих документів та доказів, що були надані суду позивачем.

Вказані документи не є належними, допустимими та достовірними доказами обставин, якими суд може обґрунтувати рішення про задоволення позову, так як не підтверджують жодну із визначених ст. ст. 232, 238 ЦК України обставин для визнання недійсними договору позики та договору про заміну сторони.

За п.п. 1-5 ч. 1 ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання:

1)чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2)чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Частиною 6 ст. 81 встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які би підтверджували обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог позивач, і які відповідають вимогам ст.ст.77,78 ЦПК України, надано не було та судом не встановлено. Суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовної заяви ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору позики на умовах поворотної фінансової допомоги від 13.07.2018 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", договору про заміну сторони (уступку права вимоги) від 25.07.2018 року укладеного ОСОБА_2 , ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд" та ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Градобуд", 33028, м. Рівне, вул. Соборна, 38, кв. 34, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 27 листопада 2020 року

Суддя Н.Г. Кучина