Справа № 463/5531/19
Провадження № 2/463/286/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мармаша В.Я.

при секретарі с/з Заставній С.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Балюєва С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом, який в ході судового розгляду уточнила, та остаточно просила визнати за нею права забудовника на житловий будинок (у технічному паспорті під літерою А"-2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 185.1 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 11/25 частин земельної ділянки площею 0.1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 461 137200:07:004:0057, та на житловий будинок (у технічному паспорті під літерою А"-2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 185.1 кв.м. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 11 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Думою Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_4 є позивач, у тому числі з урахуванням частки, від якої відмовилась донька спадкодавця ОСОБА_5 Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 11/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 135.8 кв. м., загальною площею 220.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. 11 квітня 2019 року позивач отримала листа № 116/02-14 від приватного нотаріуса Думи Г.М. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно іншого майна ОСОБА_4 , а саме: частки земельної ділянки, площею 0.1000 га для обслуговування житлового будинку, що розташована на АДРЕСА_1 , а також іншого житлового будинку за цією ж адресою і на цій же земельній ділянці (у технічному паспорті під літерою А"-2). У листі вказано, що нотаріусу не подано документів про право власності на земельну ділянку, а тільки копію державного акту на право приватної власності на землю площею на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку в графі «Інформація про власників» зазначено ОСОБА_3 на 14/25 часток земельної ділянки. Стосовно житлового будинку (у технічному паспорті під літерою А"-2) на АДРЕСА_1 було надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, але право власності за спадкодавцем ОСОБА_4 не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому позивачу було роз`яснено про необхідність звернутись до судових органів за захистом її прав та визнанням за нею права власності на вищевказане майно в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із аналогічних викладеним у позовній заяві та уточненій позовній заяві підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив в частині вимог про визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок (у технічному паспорті під літерою А"-2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 185.1 кв.м., оскільки зазначений будинок після подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації не був зареєстрований на праві власності за спадкодавцем, а тому такий не може бути об`єктом спадкування. До позивача в порядку спадкування можуть перейти лише права та обов`язки забудовника вказаного будинку. В решті вимог проти позову не заперечив та поклався на розсуд суду.

Третя особа жодного разу не з`явився у судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З врахуванням наявних у справі доказів суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Позовна заява надійшла до суду 09.07.2019. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 05.08.2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 18.10.2019 подано уточнену позовну заяву, яка прийнята судом до розгляду. Ухвалою суду від 18.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Всі наявні у справі докази були надані сторонами або витребувані за їх клопотанням судом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначені в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Нормами ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 22. ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року передбачалось набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання державного акта про право власності на землю. Аналогічними за змістом нормами статті 81 Земельного кодексу України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, за змістом частин 1 і 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, до прийняття об`єкта новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації право власності на цей об`єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч. 3 ст. 331 ЦК України). Відтак, статтею 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку.

Однак, ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 331 ЦК України та роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 № 7. якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництвом об`єкт (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 11.04.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Думою Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_4 є позивач, у тому числі з урахуванням частки, від якої відмовилась донька спадкодавця ОСОБА_5 Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 11/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 135.8 кв. м., загальною площею 220.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Інших спадкоємців, які б претендували на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , як вбачається із матеріалів спадкової справи після її смерті, немає.

Із листа приватного нотаріуса Думи Г.М. від 11.04.2019 № 116/02-14 на ім`я позивача щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно іншого майна ОСОБА_4 вбачається, що нотаріусу не було подано документів про право власності на земельну ділянку, а лише копію державного акту на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та відповідно до витягу із державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку в графі «Інформація про власників» зазначено ОСОБА_3 на 14/25 часток земельної ділянки. Стосовно житлового будинку (у технічному паспорті під літерою А"-2) на АДРЕСА_1 було надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, але право власності за спадкодавцем ОСОБА_4 не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку вирішити питання щодо оформлення спадкових прав на вищевказане нерухоме майно.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03.10.2012 року у справі № 2/1312/1295/12 за ОСОБА_3 визнано право власності на 14/25 частки у спільній власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням суду встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0.1000 га., яка приватизована і належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 18.11.1996. Також судом було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за померлою вже ОСОБА_4 на 11/25 частин та ОСОБА_3 на 14/25 частин (4/25 на підставі свідоцтва про право власності, а 4/25 на підставі договору дарування від 23.05.1995, 6/25 на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.1997, що укладені із ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно). Таким чином, оскільки ОСОБА_3 належить 14/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель, то з цих підстав суд визнав за ОСОБА_3 право власності на 14/25 часток земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 являлась власником 11/25 житлового будинку АДРЕСА_1 на цій же земельній ділянці, однак не оформила за життя своїх прав на 11/25 частин цієї земельної ділянки, а тому позов в частині вимог про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_4 права власності на 11/25 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 461137200:07:004:0057, підлягає задоволенню.

На вказаній земельній ділянці спадкодавець особисто збудувала житловий будинок, площею 185,1 кв.м. (у технічному паспорті під літерою А"-2). Так, наказом Львівської міської ради № 153 від 30.05.2002 надано ОСОБА_4 дозвіл на проектування індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 . 18 листопада 2002 року за № 594/02 інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради видано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої за № 1610/3325 від 13.11.2002 Управлінням архітектури та містобудування Львівської міської ради. На цей житловий будинок Департаментом ДАБІ у Львівській області 11 листопада 2015 року зареєстровано за № ЛВ 47 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Однак спадкодавець за життя не зареєструвала в установленому законом порядку право власності на цей житловий будинок. Відсутність державної реєстрації права власності на нього перешкоджає прийняттю спадщини в повному обсязі. Відтак, єдиним законним способом захисту прав позивача є визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_4 прав та обов`язків забудовника нерухомого майна - житлового будинку, позначеного у технічному паспорті під літерою А``-2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 185,1 кв. м., з правом отримання дозвільних документів, здачі житлового будинку в експлуатацію, реєстрацію прав на нерухоме майно та отримання правовстановлюючих документів. З цих же підстав в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на вказаний будинок слід відмовити.

Оскільки у судовому засіданні представник позивача відмовився від стягнення на користь позивача з відповідача сплаченого судового збору, а тому, виходячи із засади диспозитивності цивільного процесу, зазначене питання судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 331, 377, 392, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

позов - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері - ОСОБА_4 , права та обов`язки забудовника нерухомого майна - житлового будинку, позначеного у технічному паспорті під літерою А``-2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 185,1 кв. м., з правом отримання дозвільних документів, здачі житлового будинку в експлуатацію, реєстрацію прав на нерухоме майно та отримання правовстановлюючих документів.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері - ОСОБА_4 право власності на 11/25 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 461137200:07:004:0057.

В решті вимог позову - відмовити.

Повний текст рішення суду складено і підписано 20.02.2020.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст.ст. 354, 355, п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Львівська міська рада, м. Львів, пл. Ринок, 1, ;

Третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Мармаш В. Я.