ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/1116/19

провадження № 22-ц/4809/469/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник - адвокат Руссу Надія Олексіївна

відповідач - ОСОБА_2 , представник - адвокат Ковальов Андрій Ігорович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Руссу Надії Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2019 року у складі судді Коліуш Г. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я.

Зазначав, що 25 червня 2018 року о 07 год. ранку він із дружиною пригнали свою корову на пасовище, яке розташоване в с. Приютівка Олександрійського району. Завчасно ветеринари попередили всіх, що в цей день будуть робити коровам щеплення та брати у них аналізи. Відповідач, привівши свою корову на пасовище, покинув її без догляду. Корова відповідача напала на нього та завдала тілесні ушкодження, внаслідок чого він тривалий час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні і зараз продовжує хворіти, не може пересуватись без допомоги палиці. Відповідач повинен був дочекатися, коли корові ветеринари зроблять щеплення та візьмуть аналізи і лише тоді повинен був передати її пастуху, що ним не було зроблено. Також відповідач частково відшкодував йому витрати на лікування в сумі 6000 грн., однак не відшкодував матеріальні збитки, понесені в результаті перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в розмірі 14418 грн. 25 коп. Він є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 2200 грн., проте за період, коли він перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 25 червня 2018 року по 27 грудня 2018 року підлягає стягненню з відповідача 22338 грн. Також, у зв?язку з отриманою травмою він зазнав фізичного болю, який відчуває по теперішній час, тривалий час перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, у нього порушено сон, що є підставою для стягнення моральної шкоди.

Просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 36756 грн. 25 коп., на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що він залишив корову на пасовищі пастуху, тілесні ушкодження отримано позивачем за його відсутності та його вини.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я відмовлено. Суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не є стороною зобов?язання щодо випасу та функції контролю після передачі корови пастуху на підставі звичаю, що склався у мешканців села, він не несе відповідальність за нанесені коровою тілесні ушкодження позивачу.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що оскільки відповідач не передавав свою корову пастуху, то саме він повинен нести відповідальність перед ним. Факт того, що відповідач не передавав корову пастуху підтвердили свідки, допитані у судовому засіданні.

Апеляційне провадження відкрито 27 січня 2020 року (а.с.121), ухвалою від 05 лютого 2020 року справа призначена до розгляду з повідомленням учасників справи на 19 лютого 2020 року (а.с.128).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Позивач та його представник, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи під розписку ( а.с.137,138, 143,144), в засідання апеляційного суду не прибули, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 1166 ЦК Українивизначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом.

Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Наведене свідчить про неможливість покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди тільки з тієї обставини, що відповідач є власником тварини.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 25 червня 2018 року шкода здоров`ю ОСОБА_1 заподіяна на пасовищі коровою відповідача в той час, коли він пішов у стадо за своєю коровою, яка була разом з іншими коровами та коровою відповідача, щоб відвести її на диспансеризацію. Відповідач в цей час був відсутній, оскільки пригнавши корову на пасовище під нагляд пастуха, пішов додому.

Ці обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , зміст яких правильно відповідно до технічного запису відображено в рішенні суду. Цим показанням суд дав належну оцінку за правилами ст.89 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів у справі, підстави для якої відповідно до ст.367 ЦПК України відсутні.

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову про відшкодування шкоди не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Руссу Надії Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішенняОлександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко