Справа № 450/423/20 Провадження № 2/450/906/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет спору) : визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та скасування реєстрації місця проживання,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У спірному житловому будинку зареєстровані, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_2 , фактично у даному будинку не проживає, змінив місце проживання в зв`язку з особистими обставинами, що підтверджується актом обстеження будинку від 04.11.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом та зняти його з реєстрації. .

Позиція відповідача: у судове засідання на виклик суду не з`явилася, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

05.02.2020 року запит, щодо доступу до персональних даних; 24.02.2020 року відповідь на запит, щодо доступу до персональних даних; 25.02.2020 року ухвала про відкриття провадження у справі; 08.04.2020 року клопотання про розгляд справи у відсутності позивача; 08.04.2020 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 19.05.2020 року клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача; 19.05.2020 року клопотання про розгляд справи у відсутності позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Згідно копії витягу свідоцтва про право власності №7963198 від 04.08.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02.12.2010 року визнано, що втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Відповідно до ст.405 ЦК члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до статей 77-79 ЦПК України докази повинні бути належними, достовірними та допустимими.

Вирішуючи даний спір, суд вважає, що належними та достовірними доказами не проживання особи в спірному помешканні без поважних причин понад один рік можуть бути: не менше 3-х актів складених уповноваженою комісією в різний час протягом року, в яких буде зафіксовано факт не проживання особи в житловому помешканні, про відсутність особистих речей цієї особи та будь-які інші факти; пояснення свідків (сусідів), які підтверджують, що особа не проживає в спірному житловому будинку та дані або факти, які засвідчують не поважність причин відсутності відповідача за місцем свого проживання.

На підтвердження своїх вимог позивач ОСОБА_1 надав лише один акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 04.11.2019 року, складений комісією в складі депутата сільської ради та двох осіб. В даному акті відсутні дані про наявність чи відсутність в житловому будинку особистих речей відповідача. Тому даний акт не може бути належним доказом відсутності відповідача за місцем проживання в житловому будинку без поважних причин понад один рік.

Крім того, суд не приймає до уваги заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог, оскільки дана заява подана поштою та до неї не долучені паспортні дані особи, тому суду не відомо чи вказана заява подана відповідачем чи іншою особою.

Інших належних та допустимих доказів не проживання відповідача більше одного року, суду не надано.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем не доведено факт відсутності відповідача без поважних причин понад один рік за місцем його проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору покладається на позивача.

На підставі наведеного, керуючись статями 47, 48 Конституції України, статтею 405 Цивільного Кодексу України, статтями 3-5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 Цивільний процесуальний кодекс України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та скасування реєстрації місця проживання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 03.06.2020 року.

СуддяД. А. Кукса