Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя маріупольська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року до суду надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , в обґрунтування якої зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою. ОСОБА_3 за життя залишила заповіт на ім`я позивача. На момент смерті матері ОСОБА_1 фактично проживав з нею без офіційної реєстрації, оскільки остання через похилий вік потребувала сторонньої допомоги. Проте, після смерті матері, у передбачений законом шестимісячний строк до нотаріусу позивач не звернувся, оскільки тяжко переживав втрату близької людини, знаходився у депресії та виїхав до своєї родини, яка на той час проживала в м.Одесі. У жовтні 2019 року, зібравши всі необхідні документи, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. від 28.10.2019 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини, у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду. Позивач зазначає, що у встановлений законодавством строк не звернувся до нотаріуса саме з поважних причин. На підставі викладеного просив визнати причини пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 поважними та визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1879.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю № НОМЕР_1 від 14.05.1993 року, виданого Маріупольським міським відділом комунального господарства на підставі рішення народного суду Іллічівського району від 05.06.1975 року, що також підтверджується реєстраційним написом Бюро технічної інвентаризації від 14.05.1993 року.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №425898 від 08.09.2010 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0322га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно змісту заповіту, посвідченого 18.03.2000 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш Г.С., ОСОБА_3 належні їй на праві особистої власності частку жилого будинку з належними до нього прибудовами подвір`я та земельною ділянкою, що знаходяться в АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. від 28.10.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки пропущений строк для прийняття спадщини та не надано доказів постійного проживання зі спадкодавцем, у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду.

При цьому, згідно відповіді Третьої маріупольської державної нотаріальної контори за підписом завідувача Костецької Н.Г. від 29.01.2020 року, наданої за запит суду, інформація щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59196678 від 29.01.2017 року.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобов`язаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права.

Згідно ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.10.2019 року у справі №761/42165/17-ц.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

У позовній заяві позивач посилається на поважність причин пропуску ним передбаченого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини через тяжке переживання втрати близької людини, знаходження в депресійному стані та у зв`язку з чим виїзду до місця проживання його родини, до м.Одеси, проте жодного доказу щодо наведеного суду не надав, документів які б підтверджували знаходження його тривалий час за межами м.Маріуполя не представив.

Також позивачем не надано жодного доказу щодо його спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті та понесення ним витрат щодо організації поховання матері.

Враховуючі наведені положення чинного законодавства, існуючи обставини та досліджені доказі, суд вважає недоведеним поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, отже, вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

При цьому суд, у разі визнання відповідачем позову, якщо таке визнання суперечить закону, ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 81, 89, 234, 256, 263-265 ЦПК України, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, 1272 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Третя маріупольська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Пустовойт