Справа № 401/2345/20
Провадження: 4-с/401/17/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,

секретар Горбатюк К.А.,

з участю:

заявник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Щербини Вікторії Юріївни, -

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2020 року заявник звернувся до Світловодського міськрайонного суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника Світловодського МРВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Щербини В.Ю. від 30 червня 2019 року, якою повернуто виконавчий документ стягувачу.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Світловодському МРВДВС перебував виконавчий лист № 2-2088 від 12.07.2001, виконавче провадження № 3588021, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 22.06.2001 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В межах даного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 08.12.2017 описано та арештовано нерухоме майно боржника земельна ділянка загальною площею 1000, 0 кв.м, кадастровий номер :50:189:0072, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами проведених торгів земельна ділянка не була реалізована. 05.12.2019 стягувач подала письмову заяву про відмову залишити за собою майно в рахунок сплати боргу. Разом з тим, державний виконавець 30.06.2019 повернув виконавчий документ стягувачу з підстав п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультативними. Вважає, що підстава повернення виконавчого документа стягувачу зазначена не вірно, оскільки стягувач відмовилась залишити за собою майно боржника нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Отже, підставою для повернення виконавчого документа є п.3 ч.1 ст. 37 Закону.

Копію оскаржуваної постанови заявник отримав лише 28.09.2020, тому просив поновити строк для оскарження постанови.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2020 року заявнику поновлено строк для оскарження постанови, розгляд скарги призначено на 16 жовтня 2020 року, який було відкладено за клопотанням державного виконавця.

30 жовтня 2020 року надійшов відзив на скаргу від заступника начальника Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), згідно якого виконавець заперечує проти задоволення скарги. Зазначає, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 51380374 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2088 від 13.08.2001, виданого Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з заявника на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку чи доходу, але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 22.06.2011 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08.12.2017 державним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника. 26.01.2018 дитина досягла повноліття. Згідно розрахунку від 12.02.2018 заборгованість по сплаті аліментів складає 17450 грн., яка станом на 29.10.2020 боржником не сплачена. Згідно звіту про оцінку майна боржника від 06.09.2018, вартість нерухомого майна склала 105700 грн. Дане нерухоме майно було передано на реалізацію, проте реалізовано не було, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачу направлено повідомлення про залишення за собою нереалізованого майна боржника в рахунок погашення боргу за ціною третіх торгів. Разом з тим, стягувач не надала такої згоди, оскільки їй необхідно було внести на депозитний рахунок 56540 грн. (різницю між сумою боргу та вартістю майна). Після чого державним виконавцем здійснено заходи щодо встановлення іншого майна боржника. Оскільки за боржником не значиться інше майно, на яке можливо звернути стягнення, 30.06.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зауважує, що відповідно п. 10 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом, тобто після перевірки майнового стану боржника. Станом на 04.02.2019, тобто дату, коли стягувач відмовилась від майна боржника, повну повторну перевірку майнового стану боржника проведено не було, завершити виконавче провадження на підставі п.3 ст. 37 Закону виявилось не можливим. Така перевірка проведена 30.06.2019, за результатами якої встановлено відсутність у боржника майна та доходів, крім нереалізованого нерухомого майна, у зв`язку з чим виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст. 37 Закону.

Стягувач в судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву про проведення розгляду скарги без її участі.

Заявник в судовому засіданні підтримав подану скаргу, просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Зауважив, що державний виконавець діяв в інтересах стягувача, умисно протягом тривалого часу не проводила перевірку його майнового стану, тому вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши письмові докази справи встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Постановою заступника начальника Світловодського МРВДВС від 09.06.2016 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2088, виданого 13.08.2001 Світловодським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку чи доходу, але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 22.06.2011 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно розрахунку державного виконавця, станом на 26.01.2018 розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 складає 17450, 00 грн.

Відповідно до протоколу № 375175 від 11.12.2018, електронні торги (ІІІ) з продажу лота 317015 земельної ділянки, кадастровий номер :50:189:0072, площею 1000, 0 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зі стартовою ціною 73990, 00 грн., не відбулись через відсутність допущених учасників торгів.

Заявою від 04.02.2019 стягувач ОСОБА_6 відмовилась від земельної ділянки в рахунок часткового повернення боргу.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відповіді на запити державного виконавця щодо майнового стану боржника отримані в травні 2019 року.

Постановою заступника начальника Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Щербиною В.Ю. від 30.06.2019 з підстав п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу виконавчий лист № 2-2088, виданий 13.08.2001.

За правилами ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно пунктів 2, 3 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Частиною 5 ст. 37 Закону визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 5 частини 4 ст. 59 ЗУ встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Пунктами 9, 10 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 визначено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

З досліджених судом доказів встановлено, що відповідно до п.5 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з земельної ділянки, належної боржнику, яка не була реалізована, знятий, оскільки стягувач відмовилась залишити за собою нереалізоване майно. При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу з будь-яких підстав, визначених ст. 37 вказаного Закону, не позбавляє стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Отже, оскаржувана постанова жодним чином не порушує права заявника, винесена державним виконавцем з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для її скасування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 37, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови Заступника начальника Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Щербини Вікторії Юріївни від 30 червня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду в порядку визначеному ст. 355 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 16 листопада 2020 року.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова

"11" листопада 2020 р.