Справа №359/798/20
Провадження №2/359/1463/2020
УХВАЛА

12 лютого 2020 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борець Є.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позо-вом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на його утримання,

встановив:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить: визначити місце проживання сина ОСОБА_3 з позивачем, а також, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За правилом ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позову без руху.

Встановлено, що ОСОБА_1 пред`явив позов, що містить одночасно дві вимоги: про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на його утримання. Вони є вимогами немайнового характеру. За вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини позивач звільнений від сплати судового збору. Однак за пред`явлення іншої вимоги справляється судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Натомість, позивач приєднав до позовної заяви квитанцію про сплату ним судового збору в розмірі лише 840 гривень 20 копійок. Ця обставина свідчить про те, що позивачем не доплачено судовий збір в розмірі ще 60 копійок.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справі «Генрік Креуз проти Польщі», реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встанов-лювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження. Зокрема, в п.60 цього ж рішення Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що вимога сплати зборів цивільним судам не може вважатись обмеженням права на доступ до суду та не суперечить п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на це суддя вважає, що позов належить залишити без руху та надати ОСОБА_1 строк для усунення цього недоліку.

Керуючись ч.2 ст.187, п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на його утримання залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк протягом 10 днів з дня отримання ним копії ухвали судді для сплати судового збору в розмірі 60 копійок.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначеного недоліку позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала судді є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець