Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9676/17 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 83 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/9676/17 за заявою ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про виключення майна з акта опису та скасування арешту на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Рожкової О.С.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити з акта опису, складеного на підставі постанов державного виконавця Корольовського ВДВС міста Житомир від 7 липня 2016 року та 21 грудня 2016 року, житловий будинок АДРЕСА_1 .

Окрім того, просив скасувати арешт, накладений на дане нерухоме майно на підставі вищезазначених постанов державного виконавця Корольовського ВДВС міста Житомир.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 7 лютого 2019 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

8 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив відшкодувати судовий збір, сплачений ним під час розгляду даної справи.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, - про задоволення заяви щодо відшкодування понесених ним судових витрат.

Зокрема, зазначає, що під час розгляду цієї справи він сплачував судовий збір при подачі апеляційних та касаційних скарг на судові рішення. Вказані кошти повинні бути відшкодовані йому в порядку, передбаченому ч.5 ст. 142 ЦПК України. Проте, суд не застосував положення даної норми й безпідставно відмовив у задоволенні його заяви.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 7 лютого 2019 року представник позивача звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Вказаною нормою передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Судом встановлено, що відповідно до квитанцій №34 від 29 грудня 2017 року, №32 від 29 грудня 2017 року та платіжного доручення №Р24А361966123А08455 від 29 січня 2018 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року про забезпечення позову у розмірі 352 грн. 40 коп. Така ж сума судового збору була сплачена ним й за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2017 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову.

Постановами Житомирського апеляційного суду від 7 березня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишені без задоволення, а ухвали суду першої інстанції,- без змін.

ОСОБА_1 оскаржив в касаційному порядку ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 7 березня 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 7 березня 2018 року скасовано.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_3 , про забезпечення позову відмовлено.

Вирішено питання про повернення ОСОБА_1 понесених ним судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 352 грн. 40 коп., та касаційної скарги у сумі 352 грн. 40 коп.

Також матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову. Вказана обставина підтверджується квитанцією №95339 від 3 травня 2018 року.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 12 вересня 2018 року апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Окрім того, 18 червня 2018 року ОСОБА_1 сплатив 352 грн. 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року про виправлення описки.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 липня 2018 року апеляційну каргу задоволено, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року скасовано.

6 липня 2018 року ОСОБА_1 сплачено 15 грн. 86 коп. судового збору за видачу копії ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 12 червня 2018 року, що підтверджується квитанцією №80334.

При вирішенні питання про повернення судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 23 квітня 2018 року про відмову у скасуванні забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дана ухвала залишена без змін судом апеляційної інстанції.

Проте, заслуговує на увагу та обставина, що під час перегляду в касаційному порядку ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2017 року Верховний Суд прийшов до висновку про те, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання рішення суду у справі №296/6473/15-ц, яке набрало законної сили, й обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає меті та завданням цивільного судочинства та порушує права ОСОБА_1 як стягувача у виконавчому провадженні.

ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, проте у задоволенні його заяви було відмовлено. В подальшому суд касаційної інстанції вказав на недопустимість забезпечення позову в обраний судом спосіб.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 для відновлення свого порушеного права оскаржив ухвалу суду першої інстанції про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, сплативши при цьому судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. Та обставина, що постановою Житомирського апеляційного суду від 12 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, не позбавляє його права ставити питання про відшкодування понесених ним судових витрат, оскільки в подальшому судом касаційної інстанції вказано на відсутність підстав для забезпечення позову.

Суд першої інстанції також прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_1 судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп., сплаченого ним за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року про виправлення описки. При цьому, суд виходив з того, що ухвала була скасована в апеляційному порядку, отже саме суд апеляційної інстанції повинен вирішувати питання щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до приписів ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи ту обставину, що постановою Житомирського апеляційного суду від 10 липня 2018 року скасовано ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 15 червня 2018 року про виправлення описки й спір по суті не був вирішений та розгляд справи продовжувався, відтак розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом зазначеної апеляційної скарги, повинен був здійснюватись Корольовським районним судом м. Житомира за результатами розгляду ним справи.

Оскільки в подальшому позов залишений без розгляду, суд першої інстанції безпідставно відмовив у відшкодуванні ОСОБА_1 судових витрат.

Загальний розмір понесених відповідачем судових витрат становить 1073 грн. 06 коп. ( 352,40 грн. +352,40 грн.+352,40 грн.+15,86 грн.).

Враховуючи положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України « Про судовий збір», на позивача не може бути покладений обов`язок відшкодувати судові витрати, отже сплачена ОСОБА_1 сума судового збору підлягає поверненню за рахунок коштів державного бюджету.

Окрім того, ОСОБА_1 необхідно компенсувати 420 грн. 40 коп. судового збору, які були сплачені ним за подання апеляційної скарги на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2019 року.

За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення, - про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 259,268,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету понесені ним судові витрати у розмірі 1493 грн. 46 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: