Справа № 489/31/20
Номер провадження 2/489/1177/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Смєрдової К. С.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гірської Т ОСОБА_2 , представника третьої особи Добрянської О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Миколаївської обласної ради (далі-відповідач), третя особа: первинна профспілкова організація Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" (далі - профспілкова організація), ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу

встановив

08 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Наказом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Миколаївської обласної ради від 10.12.2019 року № 1185-к/тр (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) за сумісництвом він був звільнений з роботи фельдшера з медицини невідкладних станів, виїзної бригади ППБ Лоцкине Новобузької СШМД з 11 грудня 2019 року на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), через прогул без поважних причин. В наказі зазначена підстава звільнення - рапорт старшого фельдшера та згода профспілкового комітету (від 28.11.2019).

Позивач вважає, що він звільнений незаконно, виходячи з наступного.

При складанні графіка роботи на листопад 2019 року старший фельдшер ОСОБА_4 поставила позивача на робочу зміну в 24 години, з 24 - го на 25 - те листопада 2019 року , не врахувавши, що зміна припадає на його день народження. У зв`язку з цим, позивач із старшим фельдшером ОСОБА_4 , фельдшером ОСОБА_5 було узгоджено, що в цей день він відпрацює з 08:00 год. і до 18:00 год., а з 18:00 год. до 24:00 год. 24.11.2019, а також з 24:00 до 08:00 год. 25.11.2019 за нього відпрацює фельдшер ОСОБА_5 . При цьому позивач зобов`язався при наступних змінах відпрацювати за фельдшера ОСОБА_5 24 години. Старший фельдшер ОСОБА_4 зі свого боку зобов`язалася повідомити про заміну завідуючу Новобузької СШМД ОСОБА_6 .

24 листопада 2019 року позивач приступив до роботи о 09:30 год., у зв`язку з тим, що вранці вирішував питання, пов`язані з ремонтом приміщення пункту постійного базування в с. Лоцкине.

24 листопада 2019 року позивач відпрацював на роботі з 09:30 год. до 18:00 год. О 17:30 год. в нього значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він не міг продовжувати роботу.

25 та 26 листопада 2019 року позивач лікувався вдома. Але стан здоров`я не покращувався і 27 листопада 2019 року звернувся до сімейного лікаря. З приводу виявленого захворювання позивач знаходився на амбулаторному лікуванні з 28 листопада 2019 року до 10.12.2019 року, що підтверджується довідкою № 446 Лоцкинської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 18 грудня 2019 року; випискою амбулаторного хворого денного стаціонару № 291; листком непрацездатності Серія АДН № 072882 від 28 листопада 2019 року.

Крім того, позивач зазначає, що він не запрошувався ні в усній, ні в письмовій формі на засідання профспілкового комітету для розгляду подання № 1559 від 27 листопада 2019 року начальника відділу кадрів О. Смирнової, щодо звільнення позивача і воно відбулося без його участі.

Таким чином, позивач вважає, що при винесенні вищевказаного наказу відповідачем були порушені вимоги п. 4 ст. 40, ст. 43 КЗпП України, що крім іншого призвело до його звільнення без законних підстав.

Ухвалою суду від 14 січня 2020 року відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено головного лікаря Самойлова А. Л., задоволено клопотання позивача про виклик свідків та витребування доказів.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

В обґрунтування зазначеної вимоги посилався на те, що позивач був прийнятий на посаду фельдшера швидкої медичної допомоги пункту постійного базування смт. Баштанка (с. Лоцкине), станції швидкої медичної допомоги м. Новий Буг з 01.04.2013 в порядку переведення з Баштанської ЦРЛ.

Режим роботи ППБ с. Лоцкине - будні дні з 18:00 год. до 08:00 год., вихідні, святкові дні - цілодобово.

26.11.2019 відповідачу стало відомо з рапортів старшого фельдшера ОСОБА_7 від 24.11.2019, що позивач був відсутнім на робочому місці, а саме з 08:00 до 10:30 год. 24.11.2019, а також з 18:00 год. 24.11.2019 до 08:00 год. 25.11.2019.

Відповідач зазначає, що оскільки позивач був членом профспілки, начальник відділу кадрів за дорученням головного лікаря 27.11.2019 звернулась до голови профспілки з поданням про розірвання трудового договору з позивачем. Оскільки позивач вказував, що подання на профспілку було зроблене не уповноваженою особою, то відповідач пояснив, що відповідно до абз. 6 п. 7.5 Статуту директор підприємства у межах своєї компетенції дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства. Відповідно до абз. 4,5 п. 6 Рішення Миколаївської обласної ради від 18.09.2019 № 1 головний лікар здійснює керівництво підприємством до проведення конкурсу щодо призначення директора.

Відповідач, у своєму відзиві на позовну заяву, пояснює, що графік чергувань складається завчасно, як мінімум за 2 тижні до 01.11.2019, тобто позивач знав завчасно про те, що його зміна припадає на день народження. Позивач мав би звернутись до старшого фельдшера при складанні графіку на листопад 2019 року з проханням поставити зміну на інше число, якщо це технічно можливо; або позивач міг взяти планову відпустку на 1 календарний день, або відпустку без збереження заробітної плати.

У відзиві на позовну заяву відповідач також пояснює, що в МОЦЕМД та МК не існує поняття "обмін змінами", оскільки є складений графік, відповідно до якого медичні працівники виходять на свою зміну і кожен медичний працівник несе персональну відповідальність за вчинені ним дії.

Також, відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що розрахунок заробітної плати здійснюється бухгалтерією до 25 числа поточного місяця, табель на листопад було закрито відповідно до графіка на листопад 2019 року, і вже в грудні, після закриття позивачем листка непрацездатності, тобто коли стало відомо кількість днів, протягом яких позивач перебував на лікарняному, було складено додатковий табель на листопад 2019 року, де враховані години прогулу та лікарняний лист.

В своїй відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі з`ясував всі обставини, що стосуються спору. Наголошує, що з поважних причин залишив робоче місце та між ним і фельдшером ОСОБА_5 існувала домовленість щодо заміни на робочому місці. Зазначає, що саме фельдшер ОСОБА_5 не провела реєстрацію про свій вихід на роботу і працювала від імені позивача.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи Добрянська О. А. вважала, що позов задоволенню не підлягає.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

З наданої позивачем трудової книжки встановлено, що позивач прийнятий на роботу 01.04.2013 на посаду фельдшера виїзної бригади швидкої медичної допомоги пункту постійного базування смт. Баштанка, станції швидкої медичної допомоги м. новий Буг у порядку переведення з Баштанської ЦРЛ. 11.12.2019 звільнений за прогул за п.4 ст.40 КЗпП.

Наказом № 179-к/тм від 26.11.2019 було відсторонено позивача від роботи без збереження заробітної плати до з`ясування обставин відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня.

Протоколом № 8 від 28.11.2019 первинної профспілкової організації МОЦ ЕМД та МК постановлено надати згоду на звільнення фельдшера ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Наказом № 1185-к/тр від 11.12.2019, виданим відповідачем, ОСОБА_1 звільнений з посади фельдшера з медицини невідкладних станів, виїзної бригади через прогул без поважних причин. Підставою звільнення є рапорт старшого фельдшера, згода профспілкового комітету від 28.11.2019.

На підтвердження наявності у позивача поважних причин відсутності на роботі, позивач суду подав такі докази:

- довідку № 446 про те, що Домінів звертався до Лоцкинської ЛАЗПСМ 27.11.2019 з діагнозом: ГРВІ, гострий трахеобронхіт з бронхообструктивним синдромом, залишковий перебіг;

- листок непрацездатності серія НОМЕР_1 , виданий 28.11.2019, про хворобу ОСОБА_1 в період з 28.11.2019 до 10.12.2019;

- Акт про передачу робочої зміни 24.11.2019, складений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ;

- копію пояснювальної записки позивача від 04.12.2019 на ім`я головного лікаря КНП МОЦЕМД та МК МОР ОСОБА_3 , де вказано, що існувала домовленість між позивачем та ОСОБА_5 про заміну на роботі 24.11.2019.

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що 24.11.2019 о 10:00 год. до неї зателефонувала фельдшер ОСОБА_5 , та повідомила, що ОСОБА_1 не вийшов на робочу зміну і був відсутній з 08:00 до 10:30, а з 17:30 покинув своє робоче місце, посилаючись на погане самопочуття.

Свідок ОСОБА_5 підтвердила факт існування домовленості між нею та позивачем про заміну 24.11.2019. І хоча, відповідач заперечував, але свідок ОСОБА_5 підтвердила, що на практиці трапляються випадки "обміну змінами".

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 визначено, що прогулом під час розгляду позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального навчального закладу).

Слід зазначити, що підставою для розірвання трудового договору згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є прогул без поважних причин.

За таких обставин, важливим моментом є встановлення причин відсутності працівника на роботі та часу протягом якого він був відсутній на робочому місці.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП - не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (за п.4) в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

Статтею 43 КЗпП встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 4 статі 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

За ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (призначення на посаду) даного працівника.

Згідно зі ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Посилання позивача на те, що поважною причиною відсутності його на роботі була хвороба не може бути прийнято судом до уваги, оскільки відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 за N 455 (далі-Інструкція), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Листок непрацездатності видається: 1.3.1. Громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Право видачі листків непрацездатності надається:

1.4.1. Лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я.

1.4.2. Лікуючим лікарям стаціонарів протезно-ортопедичних установ системи Міністерства праці та соціальної політики України.

1.4.3. Лікуючим лікарям туберкульозних санаторно-курортних закладів.

1.4.4. Фельдшерам у місцевостях, де відсутній лікар, а також на плаваючих суднах. Список цих фельдшерів затверджується щороку органами охорони здоров`я.

1.4.5. Лікуючим лікарям закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності та лікарям, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.

У разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях (п. 2.1 Інструкції).

У лікувально-профілактичних закладах, розташованих у сільській місцевості, у штаті яких є тільки один лікар, листок непрацездатності (довідка) може видаватись особисто одним лікарем з продовженням у порядку, передбаченому п. 2.2, до 14 днів та наступним направленням хворого до ЛКК у разі його тимчасової непрацездатності. Список таких лікарів затверджується щороку наказом органів охорони здоров`я. Фельдшер відповідно до п. 1.4.4 має право видавати листок непрацездатності особисто і одночасно на термін не більше 3 днів з наступним направленням хворого до лікаря у разі його тимчасової непрацездатності. Особам, направленим фельдшером здоровпункту під час робочої зміни до лікувально-профілактичного закладу, листок непрацездатності видається з моменту звернення у здоровпункт у разі визнання їх тимчасово непрацездатними. Особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально-профілактичного закладу, а у випадку, коли працівник звертався в здоровпункт в нічну зміну, видається листок непрацездатності з часу звернення у здоровпункт до закінчення робочої зміни. (п. 2.3, 2.4, 2.7 Інструкції).

За відсутності листка непрацездатності не можна вважати, що позивач був відсутній на роботі з поважних причин. Покази свідка ОСОБА_8 , акт про заміну фельдшера не є належними і допустимими доказами тимчасової непрацездатності.

Заміна позивача на іншого фельдшера (за відсутності звернення для відкриття лікарняного листа) можлива лише за рішенням керівника або особи яка його заміняє у вихідний день і позивач не повинен перекладати обов`язок отримання дозволу про заміну на інших осіб, а повинен був отримати дозвіл і лише після цього залишити місце роботи. Так само, відсутність на роботі з 08:00 до 10:30 у зв`язку з ремонтом пункту могла бути лише з дозволу керівника.

Позивач не довів факт своєї хвороби саме 24.11.2019, оскільки звернувся за допомогою лікаря тільки 28.11.2019.

Посилання позивача на неправомірність ініціювання начальником відділу кадрів розгляду питання надання профспілковим комітетом згоди на звільнення, спростовується розпорядженням головного лікаря на рапорті від 24.11.2019, яким він дав вказівку начальнику відділу кадрів провести процедуру звільнення відповідно до вимог закону.

Факт запрошення позивача на засідання профспілкової комісії підтверджується актами та протоколами від 27.11.2019 та 28.11.2019, підписаними членами профспілкової комісії.

При таких обставинах суд погоджується з відповідачем у тому, що саме позивач поступив недобросовісно, і допустив порушення трудової дисципліни, ігноруючи обов`язкові для всіх встановлені правила трудового розпорядку та вимоги трудової дисципліни. Суд погоджується з відповідачем у тому, що вказаний позивачем спосіб повідомлення про відсутність на роботі і про хворобу не доведений, крім того є неналежним, і не є тим випадком, коли працівник дійсно не мав можливості діяти добросовісно і у відповідності до вимог трудового розпорядку.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про поновлення на роботі та та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 149, 235, п. 4 ст. 40, 43 КЗпП України, ст.ст. 81, 83, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Миколаївської обласної ради про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в повному обсязі.

Позивач:ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство "Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Миколаївської обласної ради, адреса: 54018, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.02.2020.

Суддя В. В. Кокорєв