ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 листопада 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/2550/19

Головуючий у першій інстанції Пархоменко П.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1233/20, № 22-ц/4823/1120/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Ланагропрод»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22 липня 2020 року та на додаткове цього суду від 18 серпня 2020 року (місце ухвалення м. Бахмач, дата складання повного рішення 23.07.2020 та 18.08.2020 відповідно) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та скасування записів про державну реєстрацію прав на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та скасування записів про державну реєстрацію прав на земельну ділянку.

В обґрунтування позову посилався на те, що 02.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області із заявою про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою з метою відведення йому в оренду земельної ділянки терміном на 7 років, для ведення фермерського господарства, площею орієнтовно 29,00 га, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 10.02.2016 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 29,00 га, цільове призначення - для ведення фермерського господарства.

22.02.2016 Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області видано наказ № 25-2511/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області та передано в оренду земельну ділянку загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер :08:000:0506) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району.

На виконання наказу від 22.02.2016 № 25-2511/14-16-сг між ГУ Держгеокадастр в Чернігівській області та ОСОБА_1 04.03.2016 був укладений договір оренди землі згідно якого ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер :08:000:0506) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району. Право оренди за вказаним договором було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.04.2016.

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 .

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.09.2016 у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено, проте рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 рішення суду першої інстанції від 21.09.2016 було скасовано, позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію земельної ділянки та визнання незаконними (недійсними) наказів частково задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 04.03.2016, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки загальною площею 25,4960 га, кадастровий номер :08:000:0506, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області у зв`язку з чим скасований запис №14233275 про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0506 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У грудні 2016 року рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 було виконане, ОСОБА_1 був позбавлений права на оренду вказаної вище земельної ділянки.

Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 728/1554/16-ц касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 скасовано, а рішення Бахмацького районного суду від 21.09.2016 про відмову в задоволенні позову залишено без змін.

З метою захисту порушеного права оренди ОСОБА_1 звернувся в прядку ст. 444 ЦПК України до Бахмацького районного суду з заявою про поворот виконання рішення суду у справі №728/1554/16-ц.

Ухвалою Бахмацького районного суду від 05.08.2019 в задоволенні заяви про поворот виконання рішення в частині поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасованого за рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 у справі № 728/1554/16-ц запису № 4233275 про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0506 було відмовлено.

Позивач в позові посилається, що обґрунтовуючи прийняте рішення, Бахмацький районний суд в мотивувальній частині ухвали від 05.08.2019 зазначив, що у зв`язку з скасуванням незаконного судового рішення Апеляційного суду Чернігівської області про визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2019, на підставі якого було скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №14233275 про реєстрацію права ОСОБА_1 на оренду земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0506, дія договору оренди згідно припису ст. 204 ЦК України, в якій виписаний принцип презумпції правомірності правочину, підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який виключено на підставі незаконного рішення суду.

У зв`язку з цим, з метою поновлення права на оренду земельної ділянки площею 25,4960 га ОСОБА_1 21.08.2019 звернувся до Центру надання адміністративних послуг Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області з заявою про відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасованого запису №14233275.

Згідно відповіді Бахмацької районної державної адміністрації від 09.09.2019 № 227-Д-03-08 скасований за рішенням суду запис №14233275 не може бути поновлений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0506 в реєстрі відсутні.

ОСОБА_1 в позові посилається на запит адвоката, зроблений з приводу поділу на частини, переданої в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 25,4960 га, у відповідь на який ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області листом від 12.08.2019 повідомило, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0506 була поділена на 13 земельних ділянок за результатами розроблених проектів землеустрою про відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам.

Зокрема, наказом ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17599/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, та надана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0567) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

На підставі зазначеного вище наказу ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області 08.12.2017 була проведена державна реєстрація права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,0000 та (кадастровий номер :08:000:0567), про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблений запис №23900952.

20.06.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди землі від 02.04.2018 №27/2018-Р, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Ланагропрод», зроблений запис за №26757878 про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0567) за ФГ «Ланагропрод», перетвореним в ТОВ «Ланагропрод».

З врахуванням викладеного вище, позивач зазначає, що земельна ділянка площею 2,0000 га з кадастровим номером :08:000:0567 була сформована та зареєстрована на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно наказу ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 27.11.2017 №25-17599/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки площею 25,4960 га, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району та переданої в оренду ОСОБА_1 .

Оскільки право ОСОБА_1 на оренду земельної ділянки, загальною площею 25,4960 га не припинилось, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 порушує пріоритетне право орендаря на володіння та користування вказаною земельною ділянкою.

Таким чином, для відновлення права ОСОБА_1 , яке існувало до порушення, тобто повернення до стану, що існував на момент вчинення дії, якою порушено право (ухвалення Апеляційним судом Чернігівської області 07.11.2016 рішення у справі №728/1554/16-ц), необхідно визнати недійсними, прийняті після 07.11.2016 органом державної влади акти та скасувати вчинені на підставі цих актів записи про державну реєстрацію прав, які стосуються земельної ділянки площею 25,4960 га.

В позові позивач просить визнати недійсним Наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 №25-17599/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Скасувати у Державному земельному кадастрі України державну реєстрацію та кадастровий номер :08:000:0567 земельної ділянки площею 2,0000 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області №23900952, зроблений 08.12.2017 о 12:26:38 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0567), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області №26757878, зроблений 20.06.2018 о 09:12:46 про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0567) за Фермерським господарством «Ланагропрод».

Стягнути з відповідача у справі - ОСОБА_2 3073,6 грн судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви.

Рішенням Бахмацького районного суду від 22.07.2020 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та скасування записів про державну реєстрацію прав на земельну ділянку, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Ланагропрод» задоволено частково.

Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17599/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Скасовано у Державному земельному кадастрі України державну реєстрацію та кадастровий номер :08:000:0567 земельної ділянки площею 2,0000 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № №23900952, зроблений 8 грудня 2017 року о 12:26:38 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0567), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

В частині вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області №26757878, зроблений 20 червня 2018 року о 09:12:46 про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000: 0567) за Фермерським господарством «Ланагропрод» - відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2 не позбавлена можливості отримати право власності на іншу земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що також не порушуватиме принцип пропорційності втручання у її право власності. Разом з тим, зважаючи на те, що оспорюване позивачем рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки впливає на права та інтереси ТОВ «Ланагропрод», як орендатора, проте ОСОБА_1 не заявляв клопотання про залучення даного товариства в якості співвідповідача, місцевим судом відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Додатковим рішенням Бахмацького районного суду від 18.08.2020 зобов`язано Управління державної казначейської служби України в Бахмацькому районі Чернігівської області повернути ОСОБА_1 сплачені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3073, 60 грн. Стягнуто з Головного управління Державного у Чернігівській області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн з кожного.

Не погоджуючись з вказаними вище рішеннями суду ОСОБА_2 подала апеляційні скарги, в яких просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої станції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову та стягненні судових витрат.

За доводами скарг оскаржувані рішення суду є незаконними та необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права.

У скарзі на рішення суду заявник посилається на те, що позбавляючи ОСОБА_2 права власності, суд першої інстанції порушив ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 13, 41 Конституції України та неправильно застосував ст. 152 Земельного кодексу України ст. ст. 4, 5, 15, 16, Цивільного кодексу України, не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 05.06 2018 у справі № 338/180/17 та висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц, оскільки право оренди (користування) ОСОБА_1 є нерівнозначним праву власності ОСОБА_2 .

Заявник в апеляційній скарзі посилається, що суд у даній справі, ухвалюючи рішення про фактичне скасування права власності ОСОБА_2 не навів жодної норми матеріального права, якою передбачено підстави для позбавлення права власності відповідача.

З обставин справи вбачається, що ОСОБА_2 правомірно набула права власності на земельну ділянку площею 2, 000 га (кадастровий номер :08:000:0567), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник зазначає, що судом першої інстанції не наведено жодних підстав неправомірності, незаконності (на дату прийняття) наказу ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17599/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», що свідчить про законність прийняття зазначеного наказу і вчинення на підставі нього відповідних реєстраційних дій та про відсутність підстав для задоволення позивних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл земельної ділянки загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер :08:000:0506) в результаті чого утворилась земельна ділянка площею 2,00 га (кадастровий номер :08:000:0567 та зміна власника земельної ділянки жодним чином не впливають на відновлення права ОСОБА_1 на оренду земельної ділянки, що утворилась при поділі початкової земельної ділянки.

Поновлення права оренди ОСОБА_1 , в даній справі можливе без втручання в право власності ОСОБА_2 , належним способом захисту права оренди ОСОБА_1 є визнання права оренди земельних ділянок, що утворились при поділі початкової земельної ділянки, без позбавлення ОСОБА_2 правомірно набутого права власності па земельну ділянку площею 2,00 га, чого ОСОБА_1 зроблено не було.

Фактичне скасування у Державному земельному кадастрі України кадастрового номеру :08:000:0567 земельної ділянки площею 2,00 га автоматично не поновить право оренди ОСОБА_1 , позивач не заявляв жодних вимог щодо витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння.

Предметом позову в даній справі є визнання наказу недійсним та скасування державної реєстрації права, а підставою - посилання на обставини, юридичні факти, що свідчать про наявність в особи права користування.

Заявник у скарзі посилається, що скасування наказу ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17599/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» та скасування кадастрового номеру у відповідному реєстрі, не поновить порушене право оренди ОСОБА_1 , а отже є неефективним способом захисту, а отже обраний ОСОБА_1 спосіб захисту свого права оренди, не призводить до відновлення порушеного його права.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Бахмацького районного суду від 18.08.2020 ОСОБА_2 просить скасувати повністю додаткове рішення, та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позивача у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В обгрунутвання заявник посилається, що стягнуті додатковим рішенням суду першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, належним чином не обґрунтованими та такими, що становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Заявник посилається, що при подачі позовної заяви не було подано до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, в матеріалах справи відсутні докази оплати позивачем на користь свого представника витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн, а надані суду першої інстанції представником відповідача на підтвердження понесених відповідачем витрат на надання професійної правничої допомоги відповідача документи, не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду від 22.07.2020 без змін. У відзиві посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать вимогам закону та правовим позиціям, на які посилається апелянт.

Згідно ч. 1 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.

Враховуючи викладене, оскільки справа до розгляду призначалась неодноразово, відповідач ОСОБА_2 жодного разу в судове засідання не з`вилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, своїми правами на участь в судовому засіданні не скористались, судом визнані причини неявки відповідача не поважними.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та ТОВ «Ланагропрод» до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг частково та скасування рішень суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що згідно заяви від 07.12.2015 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га із земель резерву на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 48 т. 1).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13.01.2016 №25-282/14-16-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, орієнтовним розміром 2,00 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 49 т. 1).

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17599/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0567) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 25 т. 1).

Згідно заяви від 02.02.2016 ОСОБА_1 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років орієнтовною площею 29 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 50 т. 1).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 08.02.2016 № 25-1692/14-16-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 29,00 га, за цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (а.с. 51 т. 1).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-2511/14-16-сг від 22.02.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та надано в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку площею 25,4960 га (кадастровий номер :08:000:0506) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 52 т. 1).

Згідно договору оренди землі від 04.03.2016, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , останній отримав в строкове платне користування спірну земельну ділянку на строк 7 років (а.с. 11-12 т. 1).

Актом встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 04.03.2016 межі наданої в оренду земельної ділянки визначені в натурі (на місцевості) відповідно затвердженого проекту землеустрою (а.с. 13 т. 1).

Згідно Акту приймання-передачі об`єкта оренди від 04.03.2016 ОСОБА_1 прийняв у своє користування вказану земельну ділянку (а.с. зворот 13 т. 1).

Місцезнаходження та характеристики орендованої позивачем земельної ділянки визначені Схемою розміщення земельної ділянки на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та Кадастровим планом земельної ділянки (а.с. 14 т. 1 та звор.).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203 від 05.12.2019 підтверджується право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0567, площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Дата державної реєстрації права власності 08.12.2017. Номер запису про право власності: №23900952 (а.с.27 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 02.04.2018 перебуває в оренді у Фермерського господарства «Ланагропрод». Строк дії оренди 7 років. Номер запису про інше речове право: 26757878. Місцезнаходження спірної земельної ділянки зазначено на Публічній кадастровій карті України (а.с. 27 т. 1).

Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 касаційна скарга ОСОБА_1 була задоволена, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 скасовано, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.09.2016 залишено без змін (а.с. 16-18 т. 1).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05.08.2019 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду було відмовлено (а.с. 19-21 т. 1).

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 12.08.2019 № 29-25-0.2-4525/2-19 земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0506 була поділена на земельні ділянки за результатами розроблених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (а.с. 24 т. 1).

За повідомленням Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 227-Д-03-08 від 09.09. 2019 згідно з даними Державного земельного кадастру України відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0506 відсутні. Тому зареєструвати право оренди на вищезазначену земельну ділянку державний реєстратор не має можливості (а.с. 22 т. 1).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 24.02.2020 № 29-25-0.6-1014/2-20 за інформацією Відділу у Бахмацькому районі Головного управління (лист від 24.02.2020 за №343/402-20-0-0.22) на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області немає вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності площею 25,4960 га, аналогічних земельній ділянці з кадастровим номером :08:000:0506 (а.с. 87,88 т. 1).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не позбавлена можливості отримати право власності на іншу земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що також не порушуватиме принцип пропорційності втручання у її право власності. Разом з тим, зважаючи на те, що оспорюване позивачем рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки впливає на права та інтереси ТОВ «Ланагропрод», як орендатора, проте ОСОБА_1 не заявляв клопотання про залучення даного товариства в якості співвідповідача, місцевим судом відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.

Вирішуючи спір по суті вимог суд першої інстанції не звернув уваги, що предметом позову у цій справі є визнання недійсним Наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 №25-17599/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; скасувати у Державному земельному кадастрі України державну реєстрацію та кадастровий номер :08:000:0567 земельної ділянки, площею 2.000 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького р-ну Чернігівської обл.; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької РДА Чернігівської обл. №23900952, зроблений 08.12.2017 о 12:26:38, про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2.0000 га (кадастровий номер :08:000:0567); скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької РДА Чернігівської області №26757878, зроблений 20.06.2018 о 09:12:46, про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2.0000 га (кадастровий номер :08:000:0567) за фермерським господарством «Ланагропрод».

З позовом на захист порушеного права звертається фізична особа ОСОБА_1 , з підстав порушення прав позивача на користування (оренди) земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, яка йому була передана в оренду для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району.

Стаття 1 ЗУ «Про фермерське господарство» визначає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 ЗУ «Про фермерське господарство» вказано право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону N 937-IV).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими елементами здійснення підприємницької діяльності в розумінні статті 44 Господарського кодексу України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення.

Ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 01 квітня 2020 року у справі N 320/5724/17 (провадження N 14-385цс19).

З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону N 937-IV можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Верховний Суд України, застосовуючи приписи статей 9, 11, 14, 16, 17, 18 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" N 2009-XII, який був чинним до 29 липня 2003 року, та статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону N 937-IV, який набрав чинності 29 липня 2003 року, вважав, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась (див. ухвали Верховного Суду України від 24 жовтня 2007 року у справі N 6-20859св07, від 10 жовтня 2007 року у справі N 6-14879св07, від 30 січня 2008 року у справі N 6-20275св07).

Така практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі N 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі N 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі N 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі N 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі N 704/29/17-ц, 16 січня 2019 року у справі N 695/1275/17 та у справі N 483/1863/17, від 27 березня 2019 року у справі N 574/381/17-ц, від 03 квітня 2019 року у справі N 628/776/18).

Як вже зазначалось, Велика Палата Верховного Суду в своїх висновках вважає, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі N 615/2197/15-ц (провадження N 14-533цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено позивачем по справі, після оформлення земельної ділянки наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 10.02.2016 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. 22.02.2016 відповідно до наказу № 25-2511/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки» був затверджений проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в оренду та передано позивачу в оренду земельну ділянку загальною площею 25,4960 га кадастровий номер :08:000:0506 для ведення фермерського господарства строком на 7 років. На виконання вказаного наказу 04.03.2016 між ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області був укладений договір оренди землі і 14.04.2016 в Державному реєстрі речових прав зареєстровано право оренди(а.с. 11-12 т. 1).

Після отримання громадянином - засновником зазначеного договору оренди та його державної реєстрації, позивачем засновано ФГ "Давидок", яке зареєстроване, як юридична особа.

Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою з дня державної реєстрації ФГ воно набуло права та обов`язки землекористувача (близький за змістом правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі N 348/992/16-ц (провадження N 14-5цс18), від 13 червня 2018 року у справі N 474/100/16-ц (провадження N 14-161цс18), від 12 грудня 2018 року у справі N 704/26/17-ц (провадження N 14-495цс18), від 13 лютого 2019 року у справі N 666/1188/16-ц (провадження N 14-629цс18).

Як уже зазначалося, з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) виникають відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки цим господарством. Такі правомочності набувають сталого юридичного зв`язку саме з фермерським господарством, стають частиною його майна.

Проте, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , вказує на порушення його права, як фізичної особи, не зазначаючи ФГ «Давидок» позивачем по справі, а відповідно не посилається у позовній заяві, що діє в інтересах юридичної особи засновником якої він є, юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки цим господарством, якого припинені внаслідок розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди, скасування запису про державну реєстрацію права оренди, визнання незаконним наказів про надання дозволу на розроблення та затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки, зобов`язання скасування записів про державну реєстрацію.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 було скасовано рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.09.2016 у справі №728/1554/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській обл., ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію земельної ділянки та визнання незаконними (недійсними) наказів та визнано недійсним вищевказаний договір оренди від 04.03.2016 і скасовано запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0506.

Вказане судове рішення у грудні 2016 року було виконане, однак, відповідно до постанови Верховного Суду від 15.05.2019 за касаційною скаргою ОСОБА_1 скасовано, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.09.2016, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Відповідно, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Вирішуючи спір по суті, суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації, зокрема, як юридична особа. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа (ч. 1 ст. 4 Закону N 973).

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, оскільки діяльність ФГ «Давидок» на момент звернення до суду 10.12.2019 не припинилася, що підтверджується витягом з ЄДР сформованим станом на 03.11.2020 (а.с. 52-54 т. 2), позивачем фізичною особою не доведено наявність порушеного права, яке підлягає захисту.

Отже, оскільки законодавством передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності ФГ, як юридичної особи, крім того закон не передбачає права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в оренду для ведення ФГ, без створення ФГ.

Після укладення договору від 04.03.2016 між ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області оренди землі, сторони погодили, як конкретну земельну ділянку, так і всі інші умови договору, слід зазначити, що з цього моменту виникають договірні відносини, на підставі яких 14.04.2016 в Державному реєстрі речових прав зареєстровано право оренди.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом.

Встановлено, що між ОСОБА_1 і ГУ Держземагентства у Чернігівській області укладено договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України "Про фермерське господарство". Після державної реєстрації цього договору відповідач створив фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа. Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до ФГ «Давидок» з дня його державної реєстрації.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі N 348/992/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі N 606/2032/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі N 272/1652/14-ц.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З врахуванням наведеного висновки суду першої інстанції про порушення прав ОСОБА_1 , як фізичної особи, не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки не враховано істотних ознак конкретної правової ситуації, отже апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з врахуванням викладених обставин, а рішення суду першої інстанції та відповідно додаткове рішення скасуванню, з постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 , про визнання недійсним наказу та скасування записів про державну реєстрацію прав на земельну ділянку.

Крім того, не ґрунтуються на нормах процесуального права заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , що у даній справі фактично вирішується питання про поворот виконання рішення апеляційного суду, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1, 9, 10 статті 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Отже, поворот виконання рішення процесуально передбачено у справі у якій скасовано відповідне рішення, а не у спосіб звернення до суду з новим позовом .

Інші заперечення зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, а саме, що для відновлення його порушених прав єдиним законним та ефективним способом захисту є відновлення статусу земельної ділянки, який існував до порушення права, тобто припинення прав інших осіб на земельну ділянку, що відновлення порушеного права можливе шляхом компенсації за рахунок надання в оренду рівноцінної земельної ділянки або відшкодування завданих збитків, оскільки вільної земельної ділянки площею 25,4960 га на території Рубанської сільської ради, яка могла б бути надана в оренду, фактично не існує; суд не з`ясував її наявності; діючий договір оренди землі від 04 березня 2016 року не може слугувати підставою для надання позивачу поза чергою іншої аналогічної земельної ділянки; та, з врахуванням змін, внесених до ЗК України в даний час суд не може зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області передати йому земельну ділянку в оренду в порушення вимог закону, тобто без проведення земельних торгів і на тих умовах, які передбачені в діючому договорі оренди, не доводять обставин наявності порушеного права ОСОБА_1 , як фізичної особи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки, які зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, встановлені фактичні обставини справи та надані сторонами докази на їх підтвердження, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення та додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

З врахуванням наведеного, оскільки рішення Бахмацького районного суду від 22.07.2020 підлягає скасуванню, що тягне за собою скасування додаткового рішення суду першої інстанції від 18.08.2020.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається, матеріали справи містять копію посвідчення ОСОБА_1 згідно якого він є Учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1), та згідно якого встановлена група інвалідності 2 (а.с. 19 т. 2), тобто звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлені пільги щодо сплати судового збору. Згідно п. 9 ч. 1 від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З врахуванням наведеного, оскільки судові рішення підлягають скасуванню, тому судовий збір слід компенсувати ОСОБА_2 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4610 грн 40 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому КМУ.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22 липня 2020 року та додаткове рішення цього суду від 18 серпня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та скасування записів про державну реєстрацію прав на земельну ділянку - відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4610 грн 40 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому КМУ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 19.11.2020.

Головуючий Судді :