ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року

м.Суми

Справа №592/10415/20

Номер провадження 22-ц/816/2186/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», ОСОБА_2 ,

третя особа приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 вересня 2020 року в складі судді Котенко О.А., постановленої у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сінько О.А. звернувся до суду з позовом доТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»), ОСОБА_2 ,третя особа приватний нотаріус Пономарьова Д.В. та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ОСОБА_2 , який був посвідчений 25 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Понамарьовою Д.В., скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису 37057414 від 25 червня 2020 року).

Одночасно з поданням позову представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Сінько О.А. подана заява про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що 19 березня 2008 року позивач ОСОБА_1 набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі укладеного договору купівлі-продажу із ТОВ «Созіданіє» (34012916). Право власності було зареєстровано 21 березня 2008 року в державному реєстрі. Квартира є єдиним житлом, яким володіє ОСОБА_1 , є єдиним місцем його мешкання та реєстрації. Із даних реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що його квартира продана ОСОБА_2 , про що внесені дані до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири, укладений між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ОСОБА_2 є недійсним, а нерухоме майно підлягає поверненню власнику, яким є позивач. Підстави недійсності договору зазначені в позовній заяві, до якої додається дана заява про забезпечення позову. Також зазначає, що відповідно до п. 6 оскаржуваного договору купівлі-продажу покупець ОСОБА_2 грошові кошти не сплачував, а лише зобов`язувався їх сплатити до 25 червня 2021 року. Є підстави вважати, що до вирішення справи квартира, що безпідставно відчужена у позивача може бути перепродана. Крім того, існує загроза здійснення насильницьких дій щодо майна позивача: заміна замків, їх пошкодження, вселення в квартиру інших осіб, що унеможливить проживання позивача в своїй квартирі, що є його єдиним житлом. Просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 вересня 2020 року накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (на цей час зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , рнокпп - НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_3 ) та заборонено іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної квартири.

Вказану ухвалу суду ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзіТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема, заявник апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана ухвала перешкоджає діяльності ОСОБА_2 , як власника, адже юридично обмежує реалізацію законних прав щодо володіння, користування та розпорядження власним майном.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Сінько О.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Сінько О.А., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дотримався норм процесуального права та правомірно наклав арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке на даний час зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 та заборонив іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Такі висновки суду узгоджується з матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною 1 статті 150 ЦПК, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частини 3 статті 152 ЦПК).

Необхідність вирішення цього питання випливає також з положень статті 10 ЦПК України, за змістом якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та рівноправності сторін, а суд зобов`язаний створити умови, за яких дотримувався б необхідний баланс їхніх процесуальних прав та обов`язків та була б гарантована реальна можливість захисту майнових та особистих (немайнових) прав сторін.

Таким чином, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу виконання рішення суду в разі задоволення його позову та обмежують, насамперед, права відповідача на розпорядження спірним майном на час розгляду та виконання такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством Банк «БІГ Енергія» в особі директора Сумської філії ВАТ Банку «БІГ Енергія» укладений кредитний договір № 07637. ВАТ Банк «Біг Енергія» згідно з кредитним договором від 12 жовтня 2007 року та додаткової угоди до нього від 02 квітня 2008 року, надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 51270,00 дол. США на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 , зі сплатою відсотків у розмірі 12,7 % річних і кінцевим терміном повернення боргу 11 жовтня 2022 року. Додатковою угодою від 02 квітня 2008 року № 1 до кредитного договору № 07637 сума виданого кредиту склала 48752,00 доларів США. 19 березня 2008 року позивач ОСОБА_1 набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі укладеного договору купівлі-продажу із ТОВ «Созіданіє» (34012916). Право власності було зареєстровано 21 березня 2008 року в державному реєстрі. 02 квітня 2008 року між ВАТ Банк «Біг Енергія» (іпотекодержатель) в особі директора Сумської філії та ОСОБА_1 (іпотекодавець, позивач) було укладено іпотечний договір, відповідно до якого забезпечувалась вимога банку, що випливала з кредитного договору № 07637 від 12 жовтня 2007 року, шляхом передачі в іпотеку квартири, на купівлю якої видано кредит. 27 травня 2011 року у зв`язку з припиненням діяльності Сумської філії ВАТ Банку «БІГ Енергія» шляхом її ліквідації та передачею кредитної справи до головного банку, рахунки сплати за кредитним договором були змінені і ОСОБА_1 перестав сплачувати кредит. 23 грудня 2011 року Банком «Біг Енергія» була направлена вимога про дострокове повернення всього залишку кредитних коштів та припинення кредитного договору внаслідок невиконання ОСОБА_1 (позивачем) вимог кредитного договору, яка була отримана 02 квітня 2012 року. 30 травня 2012 року ВАТ Банк «Біг Енергія» звернувся до суду за стягненням суми кредитних коштів та відсотків за ними, в тому числі за тими строк сплати яких не настав. 04 жовтня 2012 року позов ВАТ Банк «БІГ Енергія» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (поручителя по договору) на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» 506308,38 грн суму заборгованості за договором кредиту від 12 жовтня 2007 року, солідарно та по 1641,00 грн. з кожного повернення судового збору. 20 листопада 2012 року за рішенням Апеляційного суду Сумської області рішення Ковпаківського районного суду в справі № 1806/7454/2012 про стягнення кредитного боргу на користь ВАТ Банк «БІГ Енергія» набуло чинності. В серпні 2020 року із даних реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що його квартира продана ОСОБА_2 , про що внесені дані до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Позивачем ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ОСОБА_2 , який був посвідчений 25 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Понамарьовою Д.В., скасування державної реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису 37057414 від 25 червня 2020 року).

Отже, зі змісту позовних вимог вбачається, що спір між сторонами є реальним, а квартира АДРЕСА_1 є предметом спору.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену квартиру, представник позивача зазначила, що є підстави вважати, що до вирішення справи квартира, що безпідставно відчужена у позивача може бути перепродана. Крім того, існує загроза здійснення насильницьких дій щодо майна позивача: заміна замків, їх пошкодження, вселення в квартиру інших осіб, що унеможливить проживання позивача в своїй квартирі, що є в ньому єдиним житлом.

Таким чином, арешт майна (на даний час зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 ) відповідача ОСОБА_2 дійсно є заходом забезпечення позову спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала перешкоджає діяльності ОСОБА_2 , як власника, адже юридично обмежує реалізацію законних прав щодо володіння, користування та розпорядження власним майном, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не звертався до суду зі скаргою про скасування ухвали про забезпечення позову в разі порушення його прав.

Застосування такого виду забезпечення позову як арешт спірного майна, забезпечить збереження нерухомого майна до розгляду справи по суті, та не порушить права інших осіб на володіння та користування цим майном.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367- 369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» залишити без задоволення.

УхвалуКовпаківського районного суду м. Суми від 15 вересня 2020 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук