справа № 274/1829/20
провадження № 2/0274/1174/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

02.06.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

В березні 2020 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, згідно якої просять визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_3 - колишня дружина позивача ОСОБА_1 , у зазначеному будинку не проживає більше 5 років. Факт реєстрації відповідачки в належному позивачам будинку заважає повноцінно ним користуватися та розпоряджатися, змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.04.2020 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачі звернулися до суду з письмовими заявами в якій вказали, що позов підтримують повністю, просять справу розглянути в їхній відсутності, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідачка, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надала, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася за зареєстрованою адресою проживання, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомлено.

Суд, за письмовою згодою позивачів, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласникама будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 належить 61/100 і.ч. житлового будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2005 року р. №1205, ОСОБА_2 - 39/100 і.ч., на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2001 року р. №2545 (а.с. 15-19).

Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду від 13.10.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 20-22).

Факт не проживання ОСОБА_3 , 1982 р.н. в будинку АДРЕСА_1 підтверджується Актом МК ВЖРЕП №7 від 22.11.2019 (а.с. 24).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 не є власником будинку АДРЕСА_1 , не проживає в даному будинку більше 5 років, витрати пов`язані з утриманням майна не несе.

Згідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За змістом ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачам перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд.

Таким чином, право позивачів, як власників будинку, підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

ВІдповідно до вимог ст. 141 ЦПК УКраїни понесені позивачами судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12-13,76-81,141,259,263-265,268 ,354ЦПК України, ст.ст. 316-317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.155, 156, 166 Житлового кодексу України, Законом України "Про власність", Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М.Вдовиченко