Провадження № 2/641/151/2020 Справа № 641/3359/19

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді- Чайка І.В.,
за участю секретаря Дрокіної С.О.,
представника позивача адвоката Ломакіна Е.В.
розглянувши у відкриому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 641/3359/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -
ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ломакіна Е.В. звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті матері- ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік та тяжку хворобу знаходилась у безпорадному стані.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка приходилась матір`ю сторін по справі. Після її смерті залишилося спадкове майно. Позивач претендує на спадщину та зазначає, що відповідач, який також є спадкоємцем, не надавав допомоги померлій, яка перебувала у безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу, у зв`язку з чим вважає відповідач не може прийняти спадщину, просить суд усунути його від права на спадкування.
Ухвалою суду від 06.05.2019 року провадження по вказаній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання .
Ухвалою суду від 13.06.2019 року в якості доказів по справі у приватного нотаріуса ХМНО Товстолужської О.В. витребувана копія спадкової справи № 28/2019, після смерті ОСОБА_3 ; Витребувані з КНП « Міська клінічна лікарня № 13» ХМР відомості щодо стану здоров`я померлої ОСОБА_3 ; Викликані свідки для допиту в судовому засіданні .
Ухвалою суду від 02.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено, до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог, зазначили, що позивач допомагав померлій, доглядав за нею, оскільки померла ОСОБА_3 через свій похилий вік та стан здоров`я перебувала у безпорадному стані. ОСОБА_3 перенесла декілька операцій, однак медичні документи не збереглися. Відповідач взагалі ніякої допомогу померлій не надавав, вів та веде до теперішнього часу антисоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим вважають, що відповідач за таких обставинах не може претендувати на спадщину після смерті матері. Також позивач та його представник не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов до суду не подав.
За згодою позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши доводи позивача та його представника, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , у віці 80 років.
Померла ОСОБА_3 приходилась сторонам у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матір`ю, що підтверджується свідоцтвами про народження останніх. ( а.с. 10, 49).
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приходяться один одному рідними братами.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.02.2007 року реєстраційний номер № 3-07-269738, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить позивачу - ОСОБА_1 , померлій - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ( а.с. 13-14)
Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_4 приходився ОСОБА_3 чоловіком ( а.с. 59), та який помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього. ( а.с.61)
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулись до приватного нотаріуса Товстолужської О.В. із заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 28/2019, що були надані на виконання ухвали суду про витребування доказів .( а.с.40-63)
Відомості щодо складання за життя ОСОБА_5 заповіту/ спадкового договору відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру ( а.с. 46)
Згідно листа КНП « Міська клінічна лікарня № 13» ХМР № 980 від 25.06.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 01.06.2016 року по 01.11.2018 року на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі не перебувала та листи непрацездатності не отримувала.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказав, що сторони у справі є його дядьки. Свідку відомо, що позивач опікувався своєю матір`ю. Померла ОСОБА_3 хворіла, однак який у неї був діагноз свідку не відомо. Остання була пенсіонором та отримувала пенсію приблизно в розмірі 1300,00 грн. В присутності свідка, померла ОСОБА_3 дзвонила відповідачу, однак він не брав трубку. Також свідку відомо, що в 2018 році ОСОБА_3 було зроблено операцію. Про тяжкі хвороби ОСОБА_3 , свідку не відомо, також свідок зазначив, що остання не знаходилась у безпорадньому стані.
Свідок ОСОБА_7 зазначив, що він був сусідом по дачі з ОСОБА_3 . Остання садила огород, а позивач приїздив на дачу на вихідні . З 2017 року ОСОБА_3 стала себе погано почувати, у неї була грижа. З 2018 року ОСОБА_3 вже на дачу не приїздила. Відповідача останній раз свідок бачив приблизно в 2014 році. В 2015 році в присутності свідка ОСОБА_3 дзвонила відповідачу та просила про допомогу по городу. Свідок не чув щоб ОСОБА_3 просила відповідача про допомогу у її лікуванні. Останній рік до смерті ОСОБА_3 , свідок останню не бачив.
Свідок ОСОБА_8 вказав, що він є двоюрідним братом сторін по справі. Допомоги від відповідача ОСОБА_3 не отримувала, він до неї не приїздив. Два роки ОСОБА_3 була лежача. Свідок був в день смерті ОСОБА_3 , а до цього її не бачив два роки.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою померлої ОСОБА_3 , вони часто спілкувалися та ОСОБА_3 скаржилась, що не може додзвонитися до відповідача. ОСОБА_3 жила з позивачем, та він часто знаходився в командировках. Свідок не бачила відповідача, він не приїздив до матері. За два роки до смерті ОСОБА_3 погано ходила, у неї була грижа та їй робили операцію. Лежача ОСОБА_3 була за місяць до смерті , у неї був тиск та боліло серце. Померла ОСОБА_3 у віці 80 років.
Свідок ОСОБА_10 зазначила, що вона була сусідкою ОСОБА_3 та знає родину останньої. Померла проживала із сином ОСОБА_11 , а другого сина ОСОБА_12 свідок не бачила після закінчення останнім школи. Перед смертю ОСОБА_3 була в тяжкому стані , за декілька місяців до смерті їй була зроблена операція на кишечнику.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила , що вона є двоюрідною сестрою сторін у справі. ЇЇ тітка ОСОБА_3 хворіла, позивач у всьому допомагав останній, а відповідач не допомагав, він зловживає алкогольним напоями. Позивач проживав з матір`ю ОСОБА_3 . У останньої дуже давно була грижа та за два місяці до смерті їй була проведена операція. Позивач їздив у командировки та ОСОБА_3 залишалась вдома одна. Позивач доглядав за матір`ю, сам їй робив уколи, стирав їй одяг. А коли ОСОБА_14 знаходився в командировці , він наймав людей , щоб вони доглядали за матір`ю.
Отже, предметом доказування, у даному випадку, згідно роз`яснень п.6 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та п.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» є встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При цьому, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Підставою для усунення спадкоємця від права на спадкування може бути лише наявність вказаних обставин у їх сукупності, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК Україниза рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Частиною 6 ст.1224 ЦК України передбачено, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.
Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, викладених у п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК Українистосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.
Допитані в судовому засіданні свідки, не надали суду жодних об`єктивних показань щодо наявності свідомого ухилення відповідача від необхідної допомоги матері, яка була б пов`язана із безпораднім станом останньої: відсутні відомості необхідності такої допомоги з боку відповідача, звернення до нього із проханням про надання такої допомоги та при наявності можливості не надання такої допомоги, що у сукупності дають змогу встановити ухилення від надання допомоги з боку відповідача.
Також суду не надано доказів, що ОСОБА_3 хворіла . Як було зазначено, вище згідно листа КНП « Міська клінічна лікарня № 13» ХМР № 980 від 25.06.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 01.06.2016 року по 01.11.2018 року на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі не перебувала та листи непрацездатності не отримувала.
Враховуючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення відповідача від права на спадкування, оскільки судом не встановлено факту ухилення його від виконання обов`язку щодо утримання померлої ОСОБА_3 , оскільки відсутні докази звернення до відповідача з боку померлої або інших осіб для повідомлення щодо необхідності надання допомоги та ухилення від її надання відповідачем .
Судом також не встановлено необхідності для надання спадкодавцю такої допомоги.
Твердження позивача ґрунтуються на припущеннях, оскільки належних доказів про умисне ухилення відповідача від надання допомоги, та більш того перебування спадкодавця у безпорадному стані в суді не здобуто та позивачем і його представником не надано.
Заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, є не доведеними, а тому не підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність івзаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як було зазначено у рішенні вище, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактівв їх сукупності спадкоємець можебути усунутий від спадкування, чого в судовому засіданні при розгляді даної справи доведено та встановлено не було, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються, у зв`язку з відмовою у задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування залишити без задоволення .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Представник позивача адвокат Ломакін Едуард Володимирович, діє на підставі довіреністю від 23.04.2019 року, реєстр. № 353, місцезнаходження АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса проживання : АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий .

Повний текст рішення по справі складено 21 лютого 2020 року.

Суддя: І. В. Чайка