Справа № 333/6652/18
Провадження № 2/333/78/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Середи Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в якому, з урахуванням уточнень просила: визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 22.02.1997 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частку, право на яку незаконно отримала ОСОБА_6 та 1/24 частку - невитребувану частку в спадщині після смерті ОСОБА_7 , а всього 1/8 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за представленням, виділивши їй в натурі будинок літ. А в цілому, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 96,0 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., вартістю 625 950 грн. 00 коп., припинивши на нього право спільної часткової власності інших співвласників.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , яка є бабою ОСОБА_3 .

Позивач отримала спадщину після її смерті за правом представлення (ст. 1266 ЦК України), оскільки вона була матір`ю раніше померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_9

25.01.2018 року позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою згідно з Спадковою справою № 71/2017, яке зареєстроване в реєстрі за № 20.

В той же день право власності було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 39360724.

Спадщина, на яку видане Свідоцтво, складається з 1/8 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 1081 кв.м.

Домоволодіння АДРЕСА_1 складається з трьох окремих житлових будинків:

- літ. А загальною площею 96,0 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., в якому проживала спадкодавиця та сім`я її сина;

- літ. Б загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., в якому проживає відповідач-1 з сім`єю;

- літ. В загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., в якому проживає відповідач-2 з сім`єю.

Також домоволодіння має численні будівлі та споруди, що не є окремими об`єктами права власності та знаходяться у володінні та користуванні співвласників.

Реальною спадщиною є будинок літ. А загальною площею 96,0 кв.м., житловою площею 51,8кв.м., в якому проживала спадкодавиця та сім`я її сина.

Ще за життя спадкодавців позивача між всіма співвласниками домоволодіння склався порядок користування зазначеними житловими будинками, який був визначений рішенням Народного суду 6 дільниці Сталінського району м. Запоріжжя від 23.08.1951 року у справі № 585-1951 року:

- будинок літ. А належав на праві власності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 1/2 частині;

- будинок літ. Б належав на праві власності ОСОБА_12 ;

- ОСОБА_13 належали сараї під одним дахом з будинком літ. А.

- будинок літ. В належав ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .

Рішенням Народного суду 6 дільниці Сталінського району м. Запоріжжя від 04.12.1951 року за заявою ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про роз`яснення рішення суду від 23.08.1951 року визначено, що ОСОБА_10 виділено 1/2 будинку літ. А, що у домоволодінні в цілому складає 2/5; ОСОБА_11 виділено 1/2 частина будинку літ. А, що в домоволодінні складає 2/5 частин; ОСОБА_12 виділено будинок літ. Б, що складає у домоволодінні 1/5 частину.

Тобто в цілому домоволодіння мало 5/5 частин = 1.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.09.1953 року № 682 за житловим будинком АДРЕСА_1 ) закріплена площа земельної ділянки 910,0 кв.м.; самочинно приєднано в користування 171 кв.м. Тобто загальна площа земельної ділянки становить (і на даний час) 1081 кв.м. і знаходиться у спільному користуванні всіх співвласників.

18.11.1959 року у справі № 2-584 Народним судом 5 дільниці Сталінського району м. Запоріжжя було ухвалене нове рішення про приведення ідеальних часток у відповідність до реальних.

Цим рішенням було визначено, що реальні частки співвласників в домоволодінні АДРЕСА_1

- ОСОБА_14 відповідають 1/4 частині ідеальної,

- ОСОБА_12 - 1/5 частині,

- ОСОБА_10 - 1/10 частині,

- ОСОБА_11 - 3/20 частині,

- ОСОБА_13 - 3/10 частині.

В цілому арифметично це складає 19/20 частин, або фактично 1.

Підсумовуючи наведене, вбачається, що першими власницями будинку літ. А в рівних частках були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - її донька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 померла.

Свою 1/10 частину в домоволодінні (що відповідала 1/2 частці у власності на будинок літ. А) вона заповіла своїй доньці ОСОБА_11 , яка була власницею іншої 1/2 частини цього будинку, що відповідало 3/20 часткам у домоволодінні (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.06.1965 року з реєстраційним написом про реєстрацію права власності на 1/10 частину домоволодіння - додається).

В результаті ОСОБА_11 , стала єдиною власницею будинку літ. А в цілому, що відповідало 1/4частці у домоволодінні в цілому (1/10 + 3/20 = 5/20 = 1/4).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина за законом на вказані вище 1/4 частину домоволодіння, оскільки заповіту вона не складала (спадкова справа № 333/89 Шоста Запорізька державна нотаріальна контора).

Спадкоємцями першої черги за законом (ст. 529 ЦК УРСР 1963 року) були її чоловік ОСОБА_7 та дві доньки - ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) фактично прийняли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавицею, що підтверджується записами в домовій книзі.

ОСОБА_8 разом з батьком опікувались спадковим майном - будинком, переоформила на себе договори та рахунки по сплаті за комунальні послуги, сплачувала їх та встановлені податки.

03.08.1989 року ОСОБА_2 надала до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про отримання спадщини за законом після померлої матері - ОСОБА_11 .

До заяви нею були надані дублікати таких документів:

- реєстраційного посвідчення права власності на 3/20 частки домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_11 на підставі рішення народного суду від 18.11.1959 року;

- реєстраційного посвідчення на 1/10 частину домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.1965 року;

- свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_11 після померлої ОСОБА_10 , що було видане Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою;

На підставі цих документів їй 22.02.1997 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Право власності на підставі цього свідоцтва зареєстроване ЗМБТІ, оскільки на той час ця установа здійснювала реєстрацію прав на нерухоме майно.

Таким чином, троє спадкоємців мали по 1/12 частині в домоволодінні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - фактично прийняли, а ОСОБА_2 подала заяву в нотаріальну контору.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 - батько сестер ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , які є спадкоємцями за законом (спадкова справа № 78/97 Шоста Запорізька державна нотаріальна контора).

Ніхто з них двох право на спадщину в нотаріальному порядку не оформив.

Але ОСОБА_8 , проживаючи на час смерті батька разом ним в спірному будинку, фактично прийняла цю спадщину і стала власницею загалом 1/8 частки в домоволодінні: 1/12 частки, отриманої від матері + 1/2 частки (1/2 від 1/12) батьківської спадщини.

ОСОБА_6 , яка мала право на 1/2 частину батьківські спадщини, не вчиняючи ніяких дій по прийняттю спадщини, втратила право на неї

Тому 1/24 частка батьківської спадщини залишилась відкритою.

Позивач зазначає, що на час відкриття спадщини після смерті матері в 1989 року та смерті батька у 1996 році ОСОБА_2 , не була особою, я мала право на обов`язкову частку спадщини (ст. 531 ЦК УРСР 1963 року), тобто була непрацездатною, не перебувала на утриманні померлих не менше одного року до їх смерті.

Отже, після смерті батька частини були такими:

- 1/12 частина належала ОСОБА_2 - за свідоцтвом;

- 1/8 частина належала ОСОБА_8 - за фактом прийняття;

- 1/24 частка батьківської спадщини залишилась відкритою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла (спадкова справа № 71/2017 Перша Запорізька державна нотаріальна контора).

На час її смерті спадкоємців першої черги за законом не було: її чоловік - ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а син - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Єдиним спадкоємцем за правом представлення (ст. 1266 ЦК України 2003 стала позивач - онука спадкодавці - ОСОБА_3 - донька сина спадкодавиці ОСОБА_9 , тому що його дружина - ОСОБА_17 , спадщину не прийняла - заяви про її прийняття спадщини у встановлений строк до нотаріальної контори не подавала.

Прийняття спадщини було здійснено своєчасно, відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України шляхом звернення до нотаріальної контори.

Свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3 на 1/8 частку в домоволодінні, на яку є правовстановлюючі документи (судові рішення та свідоцтво про право на спадщину за заповітом).

На іншу 1/24 частку у домоволодінні право на спадщину після смерті ОСОБА_7 (прадіда ОСОБА_3 ) не оформлено, що унеможливлює і оформлення прав на неї.

Позивач вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України (аналогічна їй ст. 554 ЦК УРСР 1963 року) частки у спадщині, які не прийняли спадкоємці, повинні перейти до неї, як спадкоємиці першої черги (в порядку представлення).

Крім того, вважає, що право на спадщину за законом ОСОБА_2 у вигляді 1/12 частини домоволодіння отримане нею незаконно, оскільки дублікати документів та свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_10 , яке свого часу було отримане ОСОБА_11 , були видані ОСОБА_2 в порушення встановленого порядку, тобто незаконно.

В результаті, позивач вважає, що має право на отримання додатково у власність 1/24 частини домоволодіння, як спадщини за прадідом ОСОБА_7 та 1/12 частини домоволодіння, яку незаконно отримала ОСОБА_2 .

Це сумарно з отриманою позивачем у спадщину 1/8 частиною домоволодіння буде складати 1/4 його частину, що відповідає праву власності на будинок літ. А в цілому.

Що стосується інших співвласників домоволодіння.

Відповідно до судового рішення від 18.11.1959 року право власності на інші 3/10 частини домоволодіння належить ОСОБА_4 , що фактично користується будинком літ. Б, як окремою квартирою і набув цього права в порядку спадкування.

Будинком літ. В, як окремою квартирою, що складає 9/20 часток в домоволодінні, користується ОСОБА_18 , яка є спадкоємницею ОСОБА_12 , що мав право на вказану частину будинку літ. В.

Порядок володіння був визначений між співвласниками за їх згодою судовими рішеннями, а що стосується будинків літ. А, літ. Б та літ. В цими судовими рішеннями були визнані права власності на них.

Будинок літ. А був визнаний як будинок ще в 1951 році з визнанням права власності нього, як окремий об`єкт права власності. Інші будівлі та споруди до нього належали. Тому виділення його в натурі не вимагає проведення технічної експертизи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Середа Д.М. надав суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у позовних вимогах у повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Позивач безпідставно у позові вказує, що після смерті ОСОБА_19 (спадкодавець), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ніхто не прийняв спадщину, донька ОСОБА_2 ніяких дій про прийняття спадщини не вчиняла, що не відповідає дійсності.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері протягом 6 місяців після її смерті. На підставі прийняття спадщини, їй було видано Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом від 13.03.1997 року, на 1/12 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) нотаріус Масловець Л.С. реєстраційний номер 4554 (реєстрації у книзі 19 від 17.03.1997 року).

Згідно з технічним паспортом будинку, відповідач ОСОБА_2 є співвласником 1/12 частки будинку.

Після смерті батька - ОСОБА_7 ОСОБА_2 заяву про прийняття спадку не подавала.

Для виділу частки з житлового будинку з врахуванням частки співвласника необхідно провести будівельно-технічну експертизу, де необхідно виділити долі часток співвласників в натурі, встановити порядок користування земельною ділянкою згідно своїх часток, чого позивачем не було зроблено.

ОСОБА_10 є матір`ю ОСОБА_11 , та бабусею ОСОБА_2 . За рішенням Народного суду 6-ої дільниці Сталинського району м. Запоріжжя від 23.08.1951 року було визнано за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частку будинку за літ «А» за пос. АДРЕСА_1 , за ОСОБА_11 визнати право власності частку будинку за літ. «А1» за той же адресою. Це рішення суду є правовстановлюючим документом, який визначає право власності спадкодавців ОСОБА_10 та ОСОБА_11 після їх смерті.

ОСОБА_10 померла у 1965 році і передала свою частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом своїй доньці ОСОБА_11 , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за реєстром № 1-3766.

Після смерті ОСОБА_11 матері ОСОБА_2 (одна із доньок померлої) була відкрита спадщина та подана у визначений законом строк заява ОСОБА_2 про прийняття спадку, а саме частини будинку 1/3 частки, яка належала спадкодавцю (при цьому враховувалися долі її сестри та батька, які не подали заяви щодо прийняття спадщини, але проживали зі спадкодавцем за однією адресою). Нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.03.1997 року, спадкова справа № 333, зареєстровано у реєстрі № 784, серія ААІ № 238634. У свідоцтві нотаріус визначив, що спадкове майно, на яке видане свідоцтво за частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці розміром 910 кв.м. яке належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 02.06.1965 року № 3766, рішенням народного суду 5 діл. Сталінського району м. Запоріжжя від 18.11.1959 року № 2-584, що підтверджується довідкою-характеристикою, виданою Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації від 13.12.1996 року № 10-1508. На ці правовстановлюючі документи посилався нотаріус для видачі свідоцтва на право власності у порядку спадкування від 13.03.1997 року. Тому, на які дублікати посилався нотаріус для видачі свідоцтва і на які посилається позивач, не зрозуміло.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти ОСОБА_1 , яка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Середа Д.М. проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, вказуючи на безпідставність позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також представник відповідача надав суду заяву про сплив позовної давності, на якій наполягав з підстав, зазначених у ній.

Відповідач ОСОБА_2 судовому засіданні підтримала свого представника та просила суд відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву не надали.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмета спору - Шоста Запорізька державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, пояснень на позов не надав.

Вислухавши та проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , яка є бабою ОСОБА_3 .

Позивач отримала спадщину після її смерті за правом представлення (ст. 1266 ЦК України), оскільки вона була матір`ю раніше померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_9

25.01.2018 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою згідно з спадковою справою № 71/2017, яке зареєстроване в реєстрі за № 20.

В той же день право власності було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 39360724.

Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 1/8 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 1081 кв.м.

Домоволодіння АДРЕСА_1 складається з трьох окремих житлових будинків:

- літ. А загальною площею 96,0 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., в якому проживала спадкодавиця та сім`я її сина;

- літ. Б загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., в якому проживає відповідач-1 з сім`єю;

- літ. В загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., в якому проживає відповідач-2 з сім`єю.

Також домоволодіння має численні будівлі та споруди, що не є окремими об`єктами права власності та знаходяться у володінні та користуванні співвласників.

Реальною спадщиною є будинок літ. А загальною площею 96,0 кв.м., житловою площею 51,8кв.м., в якому проживала спадкодавиця та сім`я її сина.

Ще за життя спадкодавців позивача між всіма співвласниками домоволодіння склався порядок користування зазначеними житловими будинками, який був визначений рішенням Народного суду 6 дільниці Сталінського району м. Запоріжжя від 23.08.1951 року у справі № 585-1951 року:

- будинок літ. А належав на праві власності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 1/2 частині;

- будинок літ. Б належав на праві власності ОСОБА_12 ;

- ОСОБА_13 належали сараї під одним дахом з будинком літ. А.

- будинок літ. В належав ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .

Рішенням Народного суду 6 дільниці Сталінського району м. Запоріжжя від 04.12.1951 року за заявою ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про роз`яснення рішення суду від 23.08.1951 року визначено, що ОСОБА_10 виділено 1/2 будинку літ. А, що у домоволодінні в цілому складає 2/5; ОСОБА_11 виділено 1/2 частина будинку літ. А, що в домоволодінні складає 2/5 частин; ОСОБА_12 виділено будинок літ. Б, що складає у домоволодінні 1/5 частину.

Тобто в цілому домоволодіння мало 5/5 частин = 1.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.09.1953 року № 682 за житловим будинком АДРЕСА_1 ) закріплена площа земельної ділянки 910,0 кв.м.; самочинно приєднано в користування 171 кв.м. Тобто загальна площа земельної ділянки становить (і на даний час) 1081 кв.м. і знаходиться у спільному користуванні всіх співвласників.

18.11.1959 року у справі № 2-584 Народним судом 5 дільниці Сталінського району м. Запоріжжя було ухвалене нове рішення про приведення ідеальних часток у відповідність до реальних.

Цим рішенням було визначено, що реальні частки співвласників в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 :

- ОСОБА_14 відповідають 1/4 частині ідеальної,

- ОСОБА_12 - 1/5 частині,

- ОСОБА_10 - 1/10 частині,

- ОСОБА_11 - 3/20 частині,

- ОСОБА_13 - 3/10 частині.

В цілому арифметично це складає 19/20 частин, або фактично 1.

З вище зазначеного, вбачається, що першими власницями будинку літ. А в рівних частках були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - її донька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 померла.

Свою 1/10 частину в домоволодінні (що відповідала 1/2 частці у власності на будинок літ. А) вона заповіла своїй доньці ОСОБА_11 , яка була власницею іншої 1/2 частини цього будинку, що відповідало 3/20 часткам у домоволодінні (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.06.1965 року з реєстраційним написом про реєстрацію права власності на 1/10 частину домоволодіння).

В результаті ОСОБА_11 стала єдиною власницею будинку літ. А в цілому, що відповідало 1/4частці у домоволодінні в цілому (1/10 + 3/20 = 5/20 = 1/4).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина за законом на вказані вище 1/4 частину домоволодіння, оскільки заповіту вона не складала (спадкова справа № 333/89 Шоста Запорізька державна нотаріальна контора).

Спадкоємцями першої черги за законом (ст. 529 ЦК УРСР 1963 року) були її чоловік ОСОБА_7 та дві доньки - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .

Спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично прийняли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавицею, що підтверджується записами в домовій книзі.

Відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом подання до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті ОСОБА_11 13.03.1997 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою відповідачу ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності в порядку спадкування по закону на 1/12 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) нотаріус Масловець Л.С. реєстраційний номер 4554 (реєстрації у книзі 19 від 17.03.1997 року).

Згідно з технічним паспортом будинку, відповідач ОСОБА_2 є співвласником 1/12 частки будинку.

Право власності на підставі цього свідоцтва зареєстроване ЗМБТІ, оскільки на той час ця установа здійснювала реєстрацію прав на нерухоме майно.

Таким чином, троє спадкоємців мали по 1/12 частині в домоволодінні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - фактично прийняли, а ОСОБА_2 подала заяву в нотаріальну контору.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 - батько сестер ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , які є спадкоємцями за законом (спадкова справа № 78/97 Шоста Запорізька державна нотаріальна контора).

Ніхто з них двох право на спадщину в нотаріальному порядку не оформив.

Після смерті ОСОБА_7 частини домоволодіння були такими:

- 1/12 частина належала ОСОБА_2 - за свідоцтвом;

- 1/8 частина належала ОСОБА_8 - за фактом прийняття;

- 1/24 частка батьківської спадщини залишилась відкритою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла (спадкова справа № 71/2017 Перша Запорізька державна нотаріальна контора).

На час її смерті спадкоємців першої черги за законом не було: її чоловік - ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а син - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Єдиним спадкоємцем за правом представлення (ст. 1266 ЦК України 2003 р.) стала позивач - онука спадкодавці - ОСОБА_3 - донька сина спадкодавиці ОСОБА_9 , тому що його дружина - ОСОБА_17 , спадщину не прийняла - заяви про її прийняття спадщини у встановлений строк до нотаріальної контори не подавала.

Прийняття спадщини було здійснено своєчасно, відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України шляхом звернення до нотаріальної контори.

Свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_3 на 1/8 частку в домоволодінні, на яку є правовстановлюючі документи (судові рішення та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом).

На іншу 1/24 частку у домоволодінні право на спадщину після смерті ОСОБА_7 (прадіда ОСОБА_3 ) не оформлено.

При винесенні рішення у справі суд виходить з наступних правових підстав.

Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України (в редакції 2003 року) та ст. 554 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований ще в Постанові ВСУ від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14).

Для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори. При цьому, правило ч. 1 ст. 261 ЦКУ містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Аналогічні правові позиції Верховного Суду України викладені у справах № 6-2469цс16 від 16.11.2016 року; № 6-832цс15 від 28.09.2016 року; № 6-2165цс15 від 14.09.2016 року; № 6-152цс14 від 29.10.2014 року; № 6-1503цс16 від 21.12.2016 року; № 6-3029цс16 від 08.06.2016 року.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 22.02.1997 року Шостою Запорізькою нотаріальною конторою Тищенко В.І., оскільки було видано відповідачу ОСОБА_2 в порушення встановленого порядку, тобто незаконно. Разом з тим доказів цього твердження позивачем надано не було. Правочин був нотаріально засвідчений та має державну реєстрацію, що відповідає вимогам глави 3 ЦК УРСР 1963 року, ст. 47 та ст. 209, 210 ЦК України. Позивач не зазначив з яких правових підстав слід цей правоустановчий документ визнати недійсним. Вимоги позивача не відповідають вимогам недійсності правочину за ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Крім того, до суду позивач подала з позовною заявою від 30.11.2018 року копію витягу з технічного паспорту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складений 28.11.1996 року, з внесеними змінами 17.03.1997 року. У паспорті визначено, що співвласником будинку є ОСОБА_2 - власниця 1/12 частки, що є підтвердженням про те, що позивач знала, що після смерті матері відповідача ОСОБА_11 її донькою ОСОБА_2 отримано свідоцтво про право на спадок в порядку закону.

Як зазначено представником відповідача, та не спростовується позивачем, відповідач ОСОБА_2 неодноразово зверталася до своєї сестри - ОСОБА_3 (остання розмова - у липні 2015 року) з проханням викупити її частку в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином з липня 2015 року позивачу було відомо, що відповідач ОСОБА_2 була співвласницею спірного будинку та мала свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_11 .

Тобто з липня 2015 року, згідно з вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається перебіг позовної давності, коли особа довідалася про порушення свого права. Але до суду позивач не ставить питання про поновлення такого строку, не надає доказів, що стало б приводом вважати поважну причину пропуску строку позовної давності для звернення до суду, для зупинення такого перебігу, для переривання такого перебігу (ст. ст. 263, 264 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ст. 257 ЦК України.

Позивач звернулась до суду 30.11.2018 року, тобто з порушенням строку позовної давності.

Доказів поважності причин пропущення позовної давності позивач суду не надала.

Відповідно, позов є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що в задоволені позову відмовлено, судовий збір у відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 78, 80, 81, 141, 258, 263-265, 280-282, 286-289 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2020 року.

Суддя: В.Б. Кулик