Справа № 699/703/20
Номер провадження № 2/699/433/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом і просила визнати відповідача ОСОБА_2 та її дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що є власником 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_7 є її дочкою, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є її внуками, зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають у будинку, тому позивач просить визнати останніх такими, що втратили право користування даним будинком.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, направила до суду нотаріально посвідчену заяву, згідно якої позов визнає, розгляд справи просить провести у її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 .

Згідно договору купівлі продажу будинку від 06.04.2009 року ОСОБА_10 передав, а ОСОБА_1 прийняла у власність належну продавцеві 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

На підставі вказаного договору купівлі продажу за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану частину будинку, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22716600 від 13.05.2009 (а.с.10).

Вулицю Леніна у м.Корсуні-Шевченківському перейменовано на АДРЕСА_2 .

Із записів будинкової книги вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані в будинку АДРЕСА_2 (а.с.12-14).

Згідно акту обстеження від 08.08.2020 року (а.с.15) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у будинку позивача, але не проживають за вказаною адресою близько шести років.

Жодних інших домовленостей між відповідачем та позивачем щодо користування будинком не встановлено.

Відповідно до ст.41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Відповідно до приписів ч.2.ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Така ж норма закріплена і в абз.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Таким чином, враховуючи, що відповідач та її діти у строк понад один рік без поважних причин відсутні у житлі позивача, приймаючи до уваги, що інших домовленостей між сторонами немає, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до повного задоволення шляхом визнання останніх такими, що втратили право користування жилим приміщенням позивача.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн, відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, про що подана заява, тому суд повертає позивачу ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні даного позову відповідно до квитанції, виданої ПАТ АБ «Укргазбанк» №51245374 від 31.08.2020 року, що становить 420,40 грн.

Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші відомості суду не відомі, такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_2 .

Повернути зі спеціального фонду державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованій та жительці с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_1 , інші відомості суду не відомі, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції виданої ПАТ АБ «Укргазбанк» №51245374 від 31.08.2020 року, що становить 420,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , місце проживання не відомо, інші відомості суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та жительки с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_1 , інші відомості суду не відомі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.