ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4536/19
провадження № 2/753/2057/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слупський Олександр Григорович, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слупський О.Г., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх баба - ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно - 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Листом № 11/-1-16 від 08 лютого 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слупський О.Г. відмовив у відкриттті спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , оскільки ними не було подано у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Вважають, що вони являються спадкоємцями другої черги спадкування за законом після смерті їх баби. Вони не знали, що їх батько за життя не успадкував частку квартири, яка належала ОСОБА_3 , а тому вважають пропущений ними строк поважним й таким, що підлягає визначенню для додаткового строку.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_4 , діючий на підставі договорів про надання правової допомоги від 11 листопада 2019 року (а.с. 73, 74), позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити.

Відповідач - Дарницька районна в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду).

Відповідачем надано до суду відзив на позов від 09 липня 2019 року (а.с. 68-70), вважаючи Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію неналежним відповідачем за цим позовом.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слупський О.Г. в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с.66).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та третьої особи на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням позивача й згідно поданих відповідачем та третьою особою заяв.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 96 років померла баба позивачів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Після ОСОБА_3 смерті залишилось спадкове майно - 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

Листом № 11/-1-16 від 08 лютого 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слупський О.Г. відмовив позивачам у відкриттті спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцями не було подано у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини (а.с. 7).

Позивачі, вважаючи себе спадкоємцями другої черги спадкування за законом після смерті їх баби ОСОБА_3 , просять визначити додатковий строку для прийняття ними спадщини.

Згідно даних правовідносин, та з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування", належним відповідачем в даній категорії справ, відповідно, й по даній справі є держава в особі територіальної громади - Київської міської ради, а не Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, як визначено позивачем.

Відповідно, позивачем не обґрунтовано пред`явлено позов до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, яка згідно рішення Київської міської ради від 09 вересня 2010 року № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві», яким було вирішено припинити з 31 жовтня 2010 року шляхом ліквідації районні в місті Києві ради та їх виконавчі органи, у тому числі Дарницьку районну у місті Києві раду та її виконавчий орган - Дарницьку районну у місті Києві державну адміністрацію. У зв`язку з припиненням діяльності Дарницької районної у місті Києві ради єдиним представницьким органом міста Києва є Київська міська рада, яка представляє інтереси територіальної громади міста Києва.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України), й, зважаючи на спірні правовідносини, склад їх учасників, як у межах підготовчого судового засідання, так й розгляду справи по суті, з`ясовував питання щодо належної особи відповідача, проте позивач погодив правильність визначеної ним особи відповідача.

На підставі вимог ст. 51 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою за власної ініціативи не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК України). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Враховуючи той фактор, що позивачем пред"явлено позов до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

Позов, пред"явлений позивачем до неналежного відповідача, підлягає відмові у його задоволенні.

Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно, з урахуванням визначеної підстави, правові підстави для задоволення цього позову уцілому відсутні.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) покласти на позивача.

Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування", Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слупський Олександр Григорович, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: