Справа №2-1944-07
4-с/705/35/20
У Х В А Л А

19 листопада 2020 року суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна розглянувши заяву представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення стягнення за виконавчим документом у цивільній справі за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ушенко Юлії Петрівни,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває на розгляді цивільна справа за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ушенко Юлії Петрівни.

Разом зі скаргою була подана заява про зупинення стягнення за виконавчим документом, у якій заявник просив зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2-1944-2007 р. від 27.07.2007 р., виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від доходу починаючи з 14.08.2007 р. і до повноліття, в рамках виконавчого провадження № 8221136, де боржником є ОСОБА_1 , стягувачем ОСОБА_5 , до завершення розгляду скарги ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ушенко Юлії Петрівни.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку

У Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення дії постанови про відкриття виконавчого провадження, заборони вчинення виконавчих дій, зупинення стягнення за виконавчим листом.

При цьому, виходячи з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 вищевказаної постанови, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

У пункті 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом з тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа. При цьому ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій виконавцем, тому це питання відноситься виключно до компетенції виконавця.

Пунктом 6 частини 1 ст.150 ЦПК України передбачено право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У роз`ясненнях, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано про недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст.447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або при оскарженні виконавчих написів та при вирішенні заяв про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, ОСОБА_1 не оскаржує виконавчий лист чи судове рішення, на підставі якого він виданий, а у поданій скарзі оскаржуються дії державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням рішення суду.

Положення ст.ст. 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби (ст.ст. 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, забезпечення скарги боржника шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа призведе до порушення прав стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили в розумні строки, передбачені Законом.

Суд не вправі вжити заходи забезпечення скарги (аналогічно забезпечення позову) шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженням суду, а є виключно повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 21 січня 2020 року у справі № 61-11817св19.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення стягнення за виконавчим документом.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 353, 447-453 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення стягнення за виконавчим документом - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя Л.С. Годік