Справа № 522/9372/19
Провадження № 2/522/1465/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення матеріально та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, який в подальшому був уточнений, по якому просиить суд стягнути з відповідача на користь позивача:

- матеріальну шкоду в розмірі 39 600 грн.;

- моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.;

- витрати на правову допомогу в розмірі 2700 грн.;

- суму сплаченого судового збору.

Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 10.05.2019 року між позивачем та відповідачем укладено попередній договір відчуження об`єкту нерухомого майна, на виконання якого позивач, яка діяла в інтересах ОСОБА_3 , як повірений, передала відповідачу грошові кошти в розмірі 39 600 грн.. На виконання вищезазначеного договору власник квартири відповідач по справі мав виселитися з вищевказаної квартири та укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири. Згодом позивачем було сплачено оплату в розмірі 13 200 грн. за договором про надання інформаційно-посередницьких послуг.

22.05.2019 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діяла позивач відмовилась придбати квартиру АДРЕСА_1 про що було повідомлено відповідача.

Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що на даний час грошові кошти, передані відповідачу за попереднім договором повернуті не були, у зв`язку із чим також вважає, що їй було завдано моральної шкоди в розмірі 10 000 грн..

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, також підтвердила, що діяла на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 .

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

10.05.2019 року між ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено попередній договір про намір укласти договір відчуження об`єкта нерухомості квартири АДРЕСА_1 . На виконання умов якого позивачем було передано відповідачу 39 600 грн., що еквівалентно становило 1500 дол. США.

11.05.2019 року довіритель позивача - ОСОБА_5 відмовилась придбати квартиру АДРЕСА_1 .

Підставою звернення до суду стали посилання позивача на те, що ОСОБА_6 сума в розмірі 1500 дол. США, яка йому була передана за попереднім договором, на даний час не повернута, що також, на думку позивача, завдало їй моральної шкоди.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд звертає увагу на те, що позивач діяла в інтересах ОСОБА_5 , що також підтвердила в судовому засіданні, таким чином її особисте немайнове та майнове право та інтерес не порушені в розумінні норм цивільно-процесуального законодавства, тобто право на захист, в даному випадку не порушеного, у зв`язку із чим в задоволенні вимоги про стягнення на її користь грошових коштів слід відмовити.

Також позивач просить стягнути на її користь грошові кошти за моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Згідно п.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино - наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.

Крім того позивач просить суд стягнути на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 2700 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1152,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати в даному випадку стягненню на користь позивача не підлягають.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги, не обґрунтованими, тому в їх задоволенні вважає за необхідне відмовити.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15,16, 22 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення матеріально та моральної шкоди,-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 27.02.2020 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

24.02.20