Справа № 192/1513/20
Провадження № 2/192/1335/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тітової О.О.,

з участю секретаря - Гаспарян В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» 10 вересня 2020 року звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.01.2008 року в сумі 12935 грн. 65 коп., яка складається з заборгованості з тіла кредиту - 12935,65 грн.

Також просить стягнути з відповідача у відшкодування понесених витрат по оплаті судового збору 2 102 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що при укладенні договору з відповідачем сторони керувались положеннями ч.1 ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання. Відповідач особистим підписом в анкеті-заяві підтвердив, що він проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши відповідну заяву між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у визначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 13810 грн. Таким чином, позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач в порушення договірних зобов`язань зобов`язання за вищевказаним договором не виконав. Так, відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості. Також, посилається на те, що в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 сторони дійшли згоди, що з 181 дня порушення зобов`язань з погашення кредиту, відповідач зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлені у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0% для картки «Універсальна голд». У зв`язку з зазначеними порушеннями у відповідача утворилась заборгованість в сумі 12 935 грн. 65 коп. станом на 05.07.2020.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом (повідомленням) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, у позові просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належно повідомлених учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та 25.01.2008 підписав заяву №б/н. В заяві зазначено, що відповідач підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приват Банку, а також його місцезнаходження. В заяві підписаній відповідачем також зазначено, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Банк інформує клієнта щодо розміру спершу встановленого кредитного ліміту у пам`ятці клієнта.

Позивачем також надана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана 18.09.2008.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 05.07.2020 у відповідача існує заборгованість за кредитом в сумі 12 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості з тіла кредиту.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 за договором б/н без зазначення дати вбачаються операції:

Старт карткового рахунку - 25.01.2008 - НОМЕР_1 ;

Зміна кредитного ліміту - 25.01.2008 - Кредитний ліміт: 0,00; Примітка: Встановлення кредитного ліміту;

Зміна кредитного ліміту - 28.02.2008 - Кредитний ліміт: 500,00; Примітка: Збільшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 29.02.2008 - Кредитний ліміт: 500,00; Примітка: Зменшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 01.03.2008 - Кредитний ліміт: 500,00; Примітка: Зменшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 11.08.2008 - Кредитний ліміт: 1700,00; Примітка: Збільшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 18.09.2008 - Кредитний ліміт: 4900,00; Примітка: Збільшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 12.02.2009 - Кредитний ліміт: 3300,00; Примітка: Зменшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 18.06.2010 - Кредитний ліміт: 5000,00; Примітка: Збільшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 25.09.2010 - Кредитний ліміт: 5500,00; Примітка: Збільшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 24.12.2012 - Кредитний ліміт: 8000,00; Примітка: Збільшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 26.10.2016 - Кредитний ліміт: 13000,00; Примітка: Збільшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 20.11.2017 - Кредитний ліміт: 13810,00; Примітка: Збільшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 20.11.2017 - Кредитний ліміт: 13000,00; Примітка: Зменшення кредитного ліміту.

Зміна кредитного ліміту - 19.12.2019 - Кредитний ліміт: 0,00; Примітка: Зменшення кредитного ліміту.

Позивачем надана довідка про видачу відповідачу ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н, без зазначення дати, наступні картки:

-№ НОМЕР_1 від 25.01.2008, терміном дії до 10/09;

-№ НОМЕР_2 від 16.10.2009, терміном дії до 06/13;

-№ НОМЕР_3 від 16.06.2010, терміном дії до 04/14;

-№ НОМЕР_4 від 15.07.2013, терміном дії до 08/16;

-№ НОМЕР_5 від 23.05.2013, терміном дії до 02/17;

-№ НОМЕР_6 від 15.07.2013, терміном дії до 07/17;

-№ НОМЕР_7 від 20.11.2017, терміном дії до 05/21.

Позивачем надана роздруківка руху коштів ОСОБА_1 за договором № б/н станом на 06.07.2020.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яка не встановлена договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку - відповідач) приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В заяві від 25.01.2008 відсутні умови договору щодо розміру кредиту (кредитного ліміту), процентної ставки за користування кредитом, встановлення відповідальності за порушення зобов`язання.

Банком суду не надано пам`ятки клієнта з якої можливо було б встановити розмір спершу встановленого кредитного ліміту відповідача.

Суду надана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана 18.09.2008, однак особу, яка підписала даний документ не ідентифіковано.

З урахуванням того, що заява підписана 25.01.2008 в якій розмір кредитного ліміту ОСОБА_1 не визначений, пам`ятку в якій мав би бути зазначений кредитний ліміт суду не надано, суд позбавлений можливості визначитись з особою, з якою банком були погоджені умови кредитування (пільговий період, строки платежів, відсоткова ставка, комісії, відповідальність за порушення зобов`язання )

Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження суми отриманого кредиту, виписка по рахунку не є первинним документом, та не може бути визнана належним доказом на підтвердження отриманих відповідачем сум, що узгоджується з висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року № 61-5191св18.

Суд вважає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Суд вважає, що кредитор міг додати до позовної заяви інформацію про умови кредитування у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність в заяві домовленості сторін про отримання кредиту та його розмір, сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, на що є посилання в заяві відповідача від 25.01.2008 не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, зокрема обов`язку відповідачки з 181 дня порушення зобов`язання сплати процентів у підвищеному розмірі чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані відповідачем.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Крім того, згідно з вказаним правовим висновком, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, останній має право відповідно до ст. 530 ЦК України вимагати повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ст. ст.12,13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу, що з роздруківки руху коштів на рахунках відповідача, наданої позивачем, вбачається, що йому нараховувалась пеня, відсотки, проводилось автоматичне списання процентів за користування кредитним лімітом, автоматично погашалась її заборгованість з інших карток, проводилось автоматичне погашення простроченої заборгованості як з кредитної картки, так і з рахунку, здійснювались страхові платежі, стягувались комісії.

З огляду на викладене, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що внесені на карткові рахунки суми повинні були бути зараховані на погашення тіла кредиту.

Враховуючи, що позивачем безпідставно, без узгодження з відповідачем, проводилось нарахування та автоматичне списання коштів в тому числі на погашення процентів та у підвищеному розмірі, пені, комісії, страхових платежів, а не на погашення заборгованості за отриманими кредитними коштами за карткою, суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є не обґрунтованим, позивачем не надано достовірних доказів на підтвердження доводів щодо наявності заборгованості у відповідача за тілом кредиту у вказаній в позовній заяві сумі.

Крім того, суд вважає, що надана позивачем довідка не є достатнім доказом отримання відповідачем семи кредитних карток, про стягнення заборгованості за якими заявлено позовні вимоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не доведені, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 207, 526, 549, 610-612, 625, 626, 628,638, 1050, 1054, 1066, 1069 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, адреса листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.01.2008 у розмірі 12935,65 грн. та судових витрат у розмірі 2102 грн. - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.11.2020.

Суддя О.О. Тітова