Справа № 487/800/20
Провадження № 2/487/1195/20
УХВАЛА

24.02.2020 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис за №486.

Зазначену позовну заяву вважаю за необхідне залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно з ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" (далі Закон) передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Закону, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Звертаючись з позовом саме до Заводського районного суду м. Миколаєва, позивач посилалася на пред`явлення позову за останнім відомим місцем проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 12.02.2020 №13.23-49844-2020, за адресою: АДРЕСА_1 ., зареєстрована ОСОБА_1 , тобто позивач, а відповідача за вказаною адресою не зареєстрований.

У позовній заяві позивач вказує, що відповідач переїхав до своєї країни, а доказів, які б свідчили про останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача саме в Заводському районі міста Миколаєва, на який поширюється юрисдикція Заводського районного суду м. Миколаєва, до позовної заяви не додано.

Крім того, матеріали справи не містять посилання про наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам.

Зі змісту позовної заяви також вбачається, що спільних дітей сторони не мають, що в даному випадку виключає можливість позивача звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу до Заводського районного суду м. Миколаєва, тобто за місцем проживання позивача.

Частиною 3 статті 175 ЦПК України визначено вимоги до змісту позовної заяви, зокрема, позовна заява серед інших відомостей повинна містити відомості про місце проживання чи перебування як позивача, так і відповідача.

У позовній заяві вказано, що відповідач зареєстрований: Республіка Чорногорія, місто Никшич, без зазначення номеру будинку або інших відомостей про місце проживання відповідача з урахуванням особливостей, які встановлені у зазначеній державі. Вказаний недолік в подальшому унеможливить вручення відповідачу документів в порядку, визначеному міжнародним договором.

З урахуванням викладеного, позивачу необхідно усунуті викладені в ухвалі суду недоліки, визначивши строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 293, 318 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А.Карташева