Пр.№ 2/155/34/20
Справа № 155/1143/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі: головуючого судді Адамчук Г.М.

при секретарі судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до Горохівської районної державної адміністрації про скасування державного акту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом до відповідача Горохівської районної державної адміністрації, зазначаючи у позовній заяві про те, що рішенням Горохівського районного суду від 16 березня 2017 року за позивачем в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку площею 1,39 га відповідно до державного акту серії ВЛ №008575 виданого 16.08.04 року. Однак пізніше з`ясувалося, що земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 1,39 га фактично належить ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ЯБ №489295 від 02.10.06 року із номером ділянки №593. Причиною даної невідповідності стали дії мами позивача щодо оформлення державного акту через домовленість між власниками земельних паїв про їх обмін. У зв`язку із вищенаведеним позивач просить скасувати державний акт та відновити становище, яке існувало до порушення, тобто визнати право власності на земельну частку пай, після смерті ОСОБА_2 , що посвідчена сертифікатом на підставі якого було видано державний акт.

Ухвалою від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 19 грудня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник відповідача Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи є письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Із сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0225726 вбачається, що ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім..Гагаріна» розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Із довідки про визначення нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) вбачається, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Горішненській сільській раді за №598 від 08.07.1997 року зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданого згідно розпорядження Горохівської райдержадміністрації від 13.01.1997 року №2, розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах, вартість паю 56758,31 грн.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №008575, виданого 16 серпня 2004 року Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 1,39 га, яка розташована на території Горішненської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно рішення Горохівського районного суду Волинської області від 16.03.2017 року, яке не змінене та не скасоване та набрало законної сили 25.04.2017 року, встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно належить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 008575, та визнано в порядку спадкування за заповітом, за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельну ділянку площею 1,39 га, яка розташована на території Горішненської сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 008575, та право власності на земельну ділянку площею 0,56 га, яка розташована на території с. Іванівка, Горішненської сільської ради, призначена для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування будівель, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 00271, як на спадкове майно, яке залишилося по смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №489295, виданого 02 жовтня 2006 року Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 1,392 га, яка розташована на території Горішненської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер:010010593.

Відповідно до ст.3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Громадяни України, відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі ст. 125 вищевказаного Кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 152 ЗК України передбачає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку.

Згідно зі ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Отже, судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №008575, виданий 16 серпня 2004 року Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області, не відповідає законові та порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню. Крім того як встановлено в судовому засіданні, позивач є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за заповітом та має право на спадкування її майна, а саме земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП «ім..Гагаріна» розміром 2,32 умовних кадастрових гектарах, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0225726 від 04.07.1997 року.

Суд не вирішує питання про стягнення судових витрат, оскільки позивач від стягнення судових витрат відмовився.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 21, 16, 391, 393, 1217, 1222, 1262, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст..78,79-1, 81,125,152,155 ЗК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВЛ №008575, виданий 16 серпня 2004 року Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області, на земельну ділянку площею 1,39 га, яка розташована на території Горішненської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Гагаріна» розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0225726 від 04.07.1997 року, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий Г.М.Адамчук