Справа № 604/1108/19
Провадження № 2/604/134/20
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року смт. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Підволочиського управління житлово-комунального господарства до приватного підприємства «Б.К.УДЕЧБУД» про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач начальник Підволочиського УЖКГ звернувся до суду з позовом до ПП «Б.К.УДЕЧБУД» в якому просить стягнути з відповідача збитки завдані селищному бюджету внаслідок оплати завищеної вартості виконаних робіт, шляхом повернення зайво отриманих коштів та подальшим спрямуванням в дохід селищного бюджету на загальну суму 32205,00 грн відповідно до п. 2.4 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 квітня 2014 року № 372 або виконанням ним робіт на відповідну суму, відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 22,610-625 Цивільного кодексу України, посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідачем в особі керівника ОСОБА_1 не було сплачено коштів згідно акту ревізії від 17 жовтня 2019 року № 05-21/7.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Так, за змістом статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі (позивачем і відповідачем) можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз`яснено, що при вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ч. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), утому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Стаття 20 ГПК України встановлює юрисдикцію господарських судів у вирішенні, зокрема, спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Визначальною для розмежування юрисдикції за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України, є участь у відносинах, з приводу яких виник спір, суб`єкта господарської діяльності.

Згідно зі статтею 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

За змістом статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Предметом спору у цій справі є стягнення збитків завданих внаслідок проведення виконаних робіт по капітальному ремонту згідно договору № 159 від 31 серпня 2018 року та додаткової угоди до договору № 1 від 16 листопада 2018 року.

Згідно з ч. 1 ст.128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (ч. 1ст.173 ГК України).

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 04 вересня 2019 року у цивільній справі №640/16902/18.

В силу ч.4ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки позивач просить стягнути збитки, завдані внаслідок проведення виконаних робіт по капітальному ремонту згідно договору № 159 від 31 серпня 2018 року, який укладено саме між юридичними особами в особі їх директорів, а відтак справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції господарського суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, у відкритті провадження у справі за позовом Підволочиського управління житлово-комунального господарства до приватного підприємства «Б.К.УДЕЧБУД» про стягнення шкоди слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, роз`яснивши позивачу, що її розгляд віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом Підволочиського управління житлово-комунального господарства до приватного підприємства «Б.К.УДЕЧБУД» про стягнення шкоди.

Роз`яснити позивачу, що вирішення спірних правовідносин відноситься до юрисдикції господарського суду Тернопільської області в порядку господарського судочинства з урахуванням суб`єктного складу сторін та правил територіальної підсудності.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків