Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 571/502/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі судді Довгого І.І.,

за участю секретаря судових засідань Калюшик О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідача на його користь 132209 грн.78 коп. матеріальної шкоди. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідач працювала продавцем непродовольчих товарів. При прийнятті на роботу з нею був укладений трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність. При передачі товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_3 іншому працівникові інвентаризацією, проведено ревізію від 01 липня 2015 року, якою була виявлена недостача товарно-матеріальних цінностей в розмірі 132209 грн.78 коп. 03.11.2015 року був складений акт звіряння щодо обсягу дебіторської та / кредиторської заборгованості за матеріалами між позивачем та відповідачем в якому було зазначено, що якщо на протязі 10-ти днів після звіряння розрахунків, інформація споживачем не заперечується, тому вона вважається узгодженою та направлений на адресу ОСОБА_3 . Відповідач ніяких заперечень проти суми боргу на протязі 10-ти днів не направив, тому можна вважати, що ОСОБА_3 погодилася з недостачею. Відповідно до договору про матеріальну відповідальність виявлена недостача підлягає стягненню з матеріально відповідальної особи, тобто з ОСОБА_3 .

Ухвалою Сарненського районного суду від 04 квітня 2018 року по даній справі відкрите спрощене позовне провадження.

04 травня 2018 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами, оскільки документи, якими позивач обґрунтовує розмір недостачі не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, якими повинні бути оформлені господарські операції з руху товарно-матеріальних цінностей та фінансової операції з руху грошових коштів, що суперечить вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України». Крім того, відповідач заперечує достовірність свої підписів на представлених позивачем до суду документах, якими останній обґрунтовує розмір недостачі. Відповідач подала клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

24 травня 2018 року ухвалою Сарненського районного суду вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Сарненського районного суду від 08 квітня 2019 року за клопотанням позивача призначено почеркознавчу експертизу.

17 лютого 2020 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Просив стягнути також судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відклад справи до закінчення карантину, оскільки він перебуває на самоізоляції, яка викликана тим, що у одного із клієнтів, з яким він спілкувався 20.11.2020 року виявлено COVID-19.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №343 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених п.3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією ( у тому числі у м.Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 року перевезення пасажирів метрополітенами.

Ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та його представника.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Тобто ця відповідальність пов`язана з винними діями або бездіяльністю працівника, що потягли спричинення матеріальної шкоди.

10 травня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) було укладено трудовий договір.

З метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 10.05.2011 року з ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ) було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до п.1 даного договору працівник, що займає посаду продавця непродовольчих товарів, безпосередньо пов`язану з збереженням, відпуском, перевезенням переданих йому матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввірених йому ФОП матеріальних цінностей. Пунктом 3 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих ФОП, та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства.

За положенням п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ч.3 ст.136 КЗпП України у випадках покриття шкоди у розмірі, що перевищує середній місячний розмір заробітку, покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до роз`яснень п. 3, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. необхідною підставою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є наявність прямої дійсної шкоди.

Судом установлено та вбачається із наданих в матеріалах справи документів, що актом приймання-передачі №1 матеріалів по магазину «Полісся» від 02.07.2015 року ОСОБА_6 передав, а ОСОБА_3 продавець непродовольчих товарів прийняла матеріали по магазину за період з 15 квітня 2011 року по 30 червня 2015 року на загальну суму 4512785,60 грн.

Актом приймання-передачі №2 матеріалів по магазину «Полісся» від 02.07.2015 року ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_7 прийняла матеріали по магазину на загальну суму 976333,68 грн.

Актом приймання-передачі №3 матеріалів по магазину «Полісся» від 02.07.2015 року ОСОБА_3 здала виручку за продані матеріали по магазину за період з 15 квітня 2011 року по 30 червня 2015 року, а ОСОБА_2 прийняв виручку на загальну суму 3404242,14 грн. даний факт також підтверджується журналом здачі виручки по магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

03.11.2015 року ОСОБА_3 було попереджено про добровільну сплату заборгованості за здійснену недостачу за матеріалами по магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » , яка згідно акту звірення становить в сумі 132209,78 грн. Дане попередження відповідачка отримала 03.11.2015 року.

Позивачем, на думку суду, надано достатньо доказів, які підтверджують розмір прямої дійсної шкоди, завданої діями відповідача.

Заперечення відповідача стосовно того, що на документах, які підтверджують недостачу, стоїть не її підпис, спростовується висновками почеркознавчої експертизи №101-209/19, згідно яких підписи від імені ОСОБА_3 у графах «Працівник» трудового договору між працівником і фізичною особою, в акті приймання-передачі №1 матеріалів по магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.07.2015 року, в акті приймання-передачі №2, в акті приймання-передачі №3, в графі «отримала» в попередженні від 03.11.2015 року №34, рукописні записи та підпис в графі «28 жовтня 2016 року ОСОБА_8 », виконані саме ОСОБА_3 .

За наведених обставин, враховуючи, що на відповідача ОСОБА_3 згідно договору було покладено повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй цінностей, суд дійшов висновку, що матеріальна шкода, яка завдана відповідачем під час виконання нею трудових обов`язків підлягає відшкодуванню у повному обсязі в розмірі 132209 грн., 78 коп. в зв`язку з чим позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Позивач просив стягнути судові витрати понесені ним у зв`язку з розглядом справи, які полягають із сплати судового збору в сумі 1322,10 грн. при подачі позову до суду та витрат при проведенні почеркознавчої експертизи в розмірі 900,48 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного, ст. 130, 134, 135-1, 136 КЗпП України, керуючись ст.ст.141, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків 132209 (сто тридцять дві тисячі двісті дев`ять) гривень 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2222 (дві тисячі двісті двадцять дві) гривні 58 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складене 26.11.2020 року.

Суддя :