РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1054/19

27 лютого 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Костопіль цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовна заява мотивована тим, що 18 квітня 2006 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір на отримання кредиту у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначав, що позичальник, яка не виконала взятих на себе зобов`язань, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла і спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті, є відповідач відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Банк направив відповідачу претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості, однак він жодних дій щодо її виконання не вчинив.

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5989,90 грн за кредитними договорами від 18 квітня 200 року б/н.

Ухвалою судді Костопільського районного суду від 06 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та доводи позивача викладені в позовній заяві, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав .

Судом встановлено, що 18 квітня 2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до положень Умов та Правил укладений між Банком та позичальником ОСОБА_2 кредитний договір складається із заяви позичальника, тарифів банку, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.12.2016 року.

На час відкриття спадщини зобов`язання померлої ОСОБА_2 за кредитними договорами з повернення кредитних коштів залишилися невиконаними і станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 18.04.2006 року становила 5989.90 грн..

Так, в квітні 2017 року ПАТ «Приватбанк» подало до Костопільської районної державної нотаріальної контори вимогу кредитора на загальну суму 5989,90 грн., що підтверджується копією листа за вих.№SAMDN4014 від 22.04.2017 року.

04 травня 2017 року дану вимогу було отримано Костопільською районною державною нотаріальною конторою, що підтверджується листом нотаріальної контори від 04.05.2017 за №304/02.14.

06 червня 2017 року АТ КБ "ПриватБанк" отримав відповідь від Костопільської районної державної нотаріальної контори, якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, що стверджується листом завідувача Костопільської районної державної нотаріальної контори Матросової А.М. за вих.№304/02-14 від 04.05.2017 року.

Крім тогу, в січні 2019 року позивачем було направлено лист-претензію на ім`я відповідача ОСОБА_1 як спадкоємцю позичальника ОСОБА_2 . Дана обставина стверджується листом-претензією за вих.№SAMDN4014 від 09.01.2019 року.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника та для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, необхідно встановити дійсний розмір вимог кредитора (перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті позичальника, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Згідно із частиною першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Так, позивач зазначає, що останнім місцем проживання ОСОБА_2 було за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження даних обставин позивач долучив копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначено адресу їх реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суд рахує, що даний доказ не є належним, в розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки не містить інформації на підтвердження того, що саме на час відкриття спадщини відповідач та спадкодавець ОСОБА_2 проживали чи були зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, будь-яких доказів, які об`єктивно і переконливо вказували би на те, що відповідач ОСОБА_1 постійно проживав з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і прийняв спадщину після її смерті позивачем надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Не заслуговують на увагу інші аргументи позивача про належність відповідача у справі, адже за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Однак будь-яких доказів про це в матеріалах справи не зафіксовано.

Крім того, на підставі належним чином оцінених доказів, суд дійшов висновку про те, що АТ КБ «ПриватБанк» знав про смерть ОСОБА_2 ще в квітні 2017 року, однак звернувся з вимогою до відповідача ОСОБА_1 , як спадкоємця боржника лише в січні 2019 року, тобто поза межами передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку, що є також підставою для відмовив у задоволенні позову.

Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач є спадкоємцем, який прийняв спадщину, також що спадкодавцю належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, вартість отриманого спадкоємцем майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Тому, після встановлення указаних обставин, враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, суд приходить до висновку про необгрунтованість та безпідставність позовних вимог, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Судовий збір, що понесений позивачем при поданні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на його ж рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 12, 77, 81, 178, 258,265,279 ЦПК України, ст.ст. 1216,1218,1221,1268,1281,1282 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Акціонерне товариство комерційний банк 'Приватбанк' ( м.Київ, вул.Грушевського, 1 Д, ), .

Відповідач:

ОСОБА_1 , (житель АДРЕСА_1 ) ІПН НОМЕР_2 .

Повне рішення складено

14 лютого 2020 року.

СуддяЛ. А. Грипіч