Справа № 654/4232/19
Провадження №2/654/363/2020
21 лютого 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Сіянко В.М.,
секретаря Петришак В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
у с т а н о в и в:
14 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона є власником зазначеного будинку, в якому зареєстроване місце проживання відповідача, який протягом тривалого часу не проживає в будинку, але добровільно не бажає зняти з реєстрації місце проживання. З посиланням на ст.ст. 319, 391 ЦК України позивачка просила суд позов задовольнити.
Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки, яка заявою просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.
Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення.
Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 вересня 2010 року зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 ).
06 жовтня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними та побутовими будівлями та спорудами до нього, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано за ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1410 від 13.11.2019 Долматівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 (уповноважений власник, співвласник, наймач), ОСОБА_4 (сестра), ОСОБА_5 (племінниця), ОСОБА_2 (чоловік, зареєстрований, але не проживає), ОСОБА_6 (донька, зареєстрована, але не проживає).
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Поняття, зміст права власності та порядок його здійснення закріплені у статтях 316, 317, 319 ЦК України, системний аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується своїм майном, проте користування майном, яке є об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної), має особливості.
Зокрема, згідно з частиною першою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Стаття 321 ЦК України закріплює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Аналогічне положення містить стаття 368 ЦК України.
Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу.
Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
З матеріалів справи слідує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було набуте сторонами за час шлюбу, а тому у вказаного майна є усі ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя.
ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним будинком, не надає доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на це майно.
Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Суд встановивши, що вказаний вище житловий будинок набутий сторонами у власність за час шлюбу і судове рішення про визнання цього майна особистою власністю одного із подружжя відсутнє, дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 як співвласник в силу закону має право користуватися цим майном, а тому позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сіянко