Ухвала

20 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 522/15783/16-ц

провадження № 61-14169ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором у розмірі 29 585,75 доларів США.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму заборгованості за договором від 16 травня 2008 року № 1506/0508/45-017 у розмірі 29 585,75 доларів США.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Олексюк Ф. Ю. оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Олексюка Ф. Ю. залишено без задоволення, а заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2017 року залишено без змін.

23 липня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Олексюк Ф. Ю. звернувся із касаційною скаргою на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року поновлено строк на касаційне оскарження, водночас касаційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.

У визначений судом строк заявник ухвалу суду від 02 серпня 2019 року не виконав.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року касаційну скаргу повернуто заявнику.

Копію зазначеної ухвали про повернення касаційної скарги разом із додатками заявник отримав 21 жовтня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення

(трек-номер: 086).

20 грудня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 із застосування засобів поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою із пропуском строку на касаційне оскарження заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2017 року та постанови Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-ІХ (далі - Закон №460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана 20 грудня 2020 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №460-ІХ.

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав необхідності надання заявником доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та сплати судового збору.

Заявнику роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог про зазначення інших поважних підстав для поновлення строку у відкритті касаційного провадження буде відмовлено, а у разі не сплати судового збору касаційну скаргу буде повернуто заявнику.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримав 14 січня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номер: 612), а ОСОБА_1 отримав 21 січня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номер: 620).

На виконання вказаної ухвали представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надіслала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та заяву про зменшення розміру судового збору за розгляд касаційної скарги.

Заява про поновлення строку на касаційне оскарження мотивована тим, що вказаний процесуальний строк пропущено з причин відсутності у заявника коштів на сплату судового збору, що стало підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року.

Інших поважних підстав, що перешкодили звернутися до суду із касаційною скаргою у межах строку на касаційне оскарження заявник не навів.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

23 липня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вперше звернувся з касаційною скаргою на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження, проте касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою заявником судового збору.

Копії вказаної ухвали вручені заявнику та його представнику ОСОБА_2 відповідно 21 та 20 серпня 2019 року.

У визначений судом строк заявник не виконав вимоги ухвали, не заявляв про неможливість сплати судового збору та не звертався до суду з клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Доводи заявника про те, що таке клопотання надсилалося 23 серпня 2019 року доказами не підтверджується, а з матеріалів касаційного провадження вбачається, що таке клопотання подано поштою лише 23 жовтня 2019 року, тобто після спливу строку для сплати судового збору, який був достатнім для подання клопотання, і після повернення попередньої касаційної скарги.

Лише 20 грудня 2019 року, тобто через два місці з моменту отримання копії ухвали про повернення касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Також необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Отже, у цій справі встановлено, що заявник та його представник не вживали достатніх та виважених заходів для прискорення процедури касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, після первинного поновлення строку на касаційне оскарження у наданий строк, який був достатнім для вжиття відповідних заходів та заявлення клопотань про надання заявнику пільг зі сплати судового збору, вони таких заходів не вживали, повторну касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав після спливу значного проміжку часу після отримання копії ухвали про повернення попередньо поданої касаційної скарги.

Наведені у клопотанні мотиви поновлення процесуального строку, а саме неможливості сплати у повному розмірі судового збору, не можуть вважатися поважними причинами неподання у строк, встановлений ЦПК України, касаційної скарги, оскільки заявник не навів обставин, за яких він мав перешкоди у поданні касаційної скарги у розумний строк.

У цьому випадку поведінка заявника та його представника свідчать про затягування судового процесу, вони не продемонструвати готовності брати участь на всіх етапах розгляду та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження «остаточного судового рішення» буде свідчити про порушенням принципу res judicata (правової визначеності).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання щодо зменшення розміру судового збору за розгляд касаційної скарги.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко