Справа № 128/695/19
Провадження № 22-ц/801/331/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 рокуСправа № 128/695/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2019 року, ухвалене суддею Вінницького районного суду Вінницької області Васильєвою Т.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центрального ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, що був придбаний з прилюдних торгів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 21.01.2019 був визнаний переможцем електронних торгів з придбання земельної ділянки площею 0,1498 га, кадастровий номер: :02:002:0269, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується протоколом №383698 проведення електронних торгів.

Згідно даного протоколу позивач вніс на рахунок Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області 92 634,50 грн. та сплатив гарантійний внесок в розмірі 4 875,50 грн., що разом становить 97 510,00 грн..

В подальшому державний виконавець 07.02.2019 склав акт ВП №388583061 про проведені електронні торги з реалізації вказаного майна та визнано ОСОБА_1 покупцем даної земельної ділянки.

Реалізація нерухомого майна проводилася в рамках ВП №38853061 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в розмірі 427 047, 27 грн..

Позивач вказує, що він звернувся до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з електронних торгів, проте, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_2 , про що на час проведення електронних торгів позивачу не було відомо.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даними позовом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки позивачем було сплачено вартість придбаної земельної ділянки, яка була реалізована через електроні торги, тому він набув право власності на неї, проте не може реалізувати своє право власності. Тобто відмовляючи у позові, суд фактично спір не вирішив. Обставини, які склалися, унеможливлюють зареєструвати за позивачем право власності на нерухоме майно.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників судового розгляду не надходило.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3 , яка апеляційну скаргу визнала, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що предметом реалізації на електронних торгах була земельна ділянка площею 0,1498 га, кадастровий номер: :02:002:0269, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується протоколом №383698 проведення електронних торгів.

Згідно Договору купівлі-продажу з розстроченням платежу від 26.06.2008 ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 вказану земельну ділянку (а.с. 6).

Після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 право власності у відповідності до ст.125 ЗК України , у тому числі державний акт на земельну ділянку не оформила.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №495546 від 21.04.2008 земельна зареєстрована за ОСОБА_3 (а.с. 7).

З протоколу №383698 слідує, що 21.01.2019 відбулися електронні торги з продажу вказаної земельної ділянки, переможцем торгів визнано позивача ОСОБА_1 (а.с. 8).

Дані електронні торги були проведені зв`язку з примусовою реалізацією предмета іпотеки , стягувачем і іпотекодержателем якого є ВАТ « Райффайзен Банк Аваль», а іпотекодавцем- боржник відповідач ОСОБА_2

07.02.2019 державним виконавцем було складено акт ВП №388583061 про проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна та визнано ОСОБА_1 покупцем земельної ділянки. Позивачем було перераховано кошти в розмірі 4 875,50 грн. гарантійний внесок та вніс на рахунок Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області 92 634,50 грн., що разом становить 97 510,00 грн. (а.с. 9).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 11.03.2019 за №475/02-31 (а.с.13) було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на земельну ділянку, належну відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2008, так як державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 не проводилась (а.с. 13).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, свій висновок мотивував тим, що на момент придбання позивачем спірної земельної ділянки з електронних торгів, у відповідача ОСОБА_2 не виникло право власності на земельну ділянку, яку було реалізовано з прилюдних торгів, перехід права власності від ОСОБА_2 до позивача не відбувся, будь-які правовідносини між чинним власником земельної ділянки ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 щодо земельної ділянки відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

З таким висновком не погоджується апеляційна інстанція, даний висновок є помилковим , немає правового значення і не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із урахуванням норм ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказував на те, що будучи переможцем прилюдних торгів, він не може зареєструвати право власності на земельну ділянку, яку законно придбав на електронних торгах в порядку примусової реалізації майна. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів стосовно нерухомого майна, він вимущений захистити свої права шляхом пред`явлення позову, тобто в судовому порядку.

Статтею 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положення ст. ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі договору купівлі продажу.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено у двох випадках: по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що набуття права власності на певні об`єкти передбачає наявність юридичного складу, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Різновидом договору купівлі-продажу є продаж майна на прилюдних торгах, сторонами якого є організатор торгів як продавець та переможець торгів як покупець, а його істотними умовами - предмет договору та покупна ціна.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, складання державним виконавцем за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Зазначений правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі №6-174цс12.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правочини, на підставі якого позивач набув право власності на спірне нерухоме майно, а саме акт про реалізацію предмета іпотеки ВП №388583061 від 07.02.2019 не оспорювався, у встановленому порядку недійсним не визнавався та є дійсним.

Відповідно до ст. 41 «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Порядком реалізації арештованого майна (далі Порядок), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 283/5 від 29.09.2016 вбачається, що електронні торги продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований (пункт 10.4. Порядку).

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (пункт 10.8. Порядку).

Зазначене дає підстави для висновку, що процедура реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів завершується затвердженням начальником органу державної виконавчої служби, акту складеного державним виконавцем за результатами відповідних торгів, що є підставою для подальшої реєстрації прав на придбане майно.

Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплює, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.

Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 751/11610/15-ц (провадження № 61-22382 св 18).

Відповідно до п. 5 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) .

Згідно п 3.1. гл. 12 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається із матеріалів справи, прилюдні торги з реалізації майна, належного боржнику ОСОБА_2 відбулися та у встановленому порядку недійсними не визнані, покупець ОСОБА_1 повністю розрахувався за придбане ним на прилюдних торгах нерухоме майно і у встановлені законом строки звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно придбане з прилюдних торгів.

Тому відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку за боржником, не може заперечувати права позивача на отриману у власність земельну ділянку, що на переконання апеляційного суду є підставою для задоволення його позовних вимог.

Оцінивши наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не обґрунтовано відмовив позивачу у задоволені позову. Оскільки прилюдні торги відбулися та позивачу, як переможцю електронних торгів видано Акт про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів, що посвідчує факт належності йому на праві власності земельної ділянки, придбаної з прилюдних торгів та безспірно підтверджує придбання ним зазначеного нерухомого майна.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції неповно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належної правової оцінки, внаслідок чого ухвалив незаконне , необґрунтоване та несправедливе судове рішення.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції спір фактично не вирішив.

Наведені в апеляційній скарзі доводи впливають на правильність прийнятого судом рішення та спростовують висновки суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 141, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2019 року скасувати.

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1498 га, кадастровий номер: :02:002:0269, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета