У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2020 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 308/2286/20 за позовом ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 та другого відповідача ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку квартири і зняття з неї арешту, -

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд в порядку забезпечення вищевказаного позову до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого майна, а саме 1/5 частини житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,5 м2, лот № 407965, у виконавчому провадженні № 60362525 на системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ);

- заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Роман Роману Михайловичу та ДП «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів та оформлення результатів електронних торгів з продажу лоту № 407965 «1/5 частини житлової квартири, загальною площею 66,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 », у виконавчому провадженні № 60362525, в тому числі підписувати протокол електронних торгів, проводити розрахунки за продане майно, складати акт про проведені електронні торги.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що спірне майно знаходиться під арештом в межах виконавчого провадження за № 60362525, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 має намір визнати право власності на 2/15 частини спірної квартири, яка належить в тому числі і боржнику (відповідачу за позовом) - ОСОБА_2 , реалізація відповідного арештованого майна на електронних торгах третій особі може порушити майнові права Позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, вжиті судом заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 11 ст. 150 ЦПК України (якою стаття доповнена згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020), не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у випадку задоволення заяви про забезпечення позову, вжиті заходи забезпечення позову будуть перешкодою приватному виконавцю здійснювати покладені на нього законом обов`язки щодо реалізації арештованого нерухомого майна, а саме 1/5 частини житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,5 м2, лот № 407965, у виконавчому провадженні № 60362525 на системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши додані до заяви докази, суд вважає, що заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що вказана у заяві квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить йому та відповідачам на праві власності, незважаючи на той факт, що ця інформація є відкритою для вільного доступу, відтак на цей час взагалі не можна достовірно встановити чи є сторони у цій справі належними та чи виник між ними будь який спір.

Крім того, позивачем у заяві про забезпечення позову та у позовній заяві неодноразово зазначається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,5 м2, на даний момент є арештованою, проте жодних доказів на підтвердження наведеного до матеріалів справи суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає жодних законних та обґрунтованих підстав для вжиття заходів щодо забезпечення позову у цій справі, відтак слід відмовити у задоволенні вищезазначеної заяви позивача.

Керуючись ст. 149, ч. 11 ст. 150, 151, ст. 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 308/2286/20 за позовом ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 та другого відповідача ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку квартири і зняття з неї арешту.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Дергачова