Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1033/19 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 61 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №288/1033/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл знести самочинно збудований гараж

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Рудника М.І. у смт.Попільня,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 . Просила з підстав, передбачених ст.ст.376,391 ЦПК України, надати дозвіл знести самочинно збудований гараж розміром 3 х 7 м, площею 21 кв.м, який на 45% розташовується на її земельній ділянці. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є власником двох земельних ділянок, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Відповідач самочинно збудувала гараж, частину якого розмістила на її земельній ділянці. Приміщення гаражу є окремою будівлею, яка не з`єднана з будинком. Частина самочинно збудованого гаражу, що розташована на її (позивача) земельній ділянці, має наступні розміри: 1,35 м (завширшки) та 7 м (завдовжки), площею 9,45 кв.м. Дана будівля перешкоджає вільному проїзду до будівлі, що розташована на її (позивача) земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Діями відповідача порушується її право користуватися майном, чим створюються перешкоди здійснення правомочностей. Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосуванням наслідків, у тому числі й звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Заочним рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд не врахував відповідь Корнинської селищної ради №3776/02-16, яка є органом місцевого самоврядування та уповноважена встановлювати факт самочинного будівництва, а тому потреб у проведенні судової будівельно-технічної, земельної експертизи не було. Наполягає на тому, що відповідач на її (позивача) земельній ділянці побудувала гараж, який є об`єктом самовільного будівництва, оскільки побудований без належно оформлених документів, а саме: без дозволу на його будівництво, дозволу на право закладення фундаменту, будівельного паспорту. Суд також не врахував, що вона довела порушення своїх прав самочинною забудовою гаражу. Не надана оцінка факту самочинності будови. Право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, з визначенням строку для добровільного виконання припису та/або, якщо перебудова об`єкта є неможливою. Самочинне будівництва підлягає безумовному знесенню, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що позивач є власником двох земельних ділянок.

Так, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ 730627, виданого 05 листопада 2008 року, позивач за договором купівлі-продажу від 09 липня 2008 року №3506 придбала, набувши права власності на земельну ділянку площею 0,2037 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:003:0032 (а.с.29-30).

Окрім того, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ 730626, виданим 05 листопада 2008 року, позивач за рішенням Білківської сільської ради від 18 вересня 2008 року приватизувала та набула права власності на земельну ділянку площею 0,1124 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0034 (а.с.27-28).

Цільове призначення обох земельних ділянок - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Із опису плану меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0034 вбачається, що дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 , тобто відповідача.

У листі Корнинської селищної ради №3776/02-16, на який міститься посилання в апеляційній скарзі, майже дослівно зазначається про те, що звернення позивача від 30 серпня 2019 року про знесення частини забудови було розглянуто з виїздом на місце розташування земельної ділянки, спеціалістом - землевпорядником селищної ради. Повідомлено, що на земельній ділянці площею 0,1124 га, по АДРЕСА_1 знаходиться частина об`єкту нерухомого майна (гаража), яка була збудована до купівлі позивачем вказаної земельної ділянки. Рекомендовано для вирішення питання знесення об`єкту, частини гаража, звернутися до власника даної будівлі або суду (а.с.84).

Отже, мають місце суперечності у розташуванні земельної ділянки площею 0,1124 га, підставах набуття позивачем на неї права власності, а також наголошено на тому, що частина гаража була збудована до набуття прав позивачем на вказану земельну ділянку.

Із пояснень, наданих позивачем під час проведення апеляційним судом судового засідання у режимі відеоконференції, вбачається, що на погляд скаржника усі суперечності усунуті листом Корнинської селищної ради від 28 лютого 2020 року №85/02-19. На погляд ОСОБА_1 потреб у призначенні судом експертизи або наданні висновку експерта, складеного на замовлення, немає. Наполягає на задоволенні її позову на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Вважає, що вони є достатніми для розгляду спору.

Так, у листі Корнинської селищної ради від 28 лютого 2020 року №85/02-19 зазначається про те, що 2/3 гаража, який побудований ОСОБА_2 , знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_1, а 1/3 - на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , що належить позивачу згідно з державним актом серії ЯБ №730626 від 05 листопада 2008 року (а.с.143).

Отже, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що спірний гараж є об`єктом самочинного будівництва. Самочинним же вважається будівництво, якщо об`єкти нерухомого майна збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила будівництво; або земля відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо прийняти до уваги, що гараж був побудований до приватизації позивачем земельної ділянки, ОСОБА_1 не доведено наявність порушеного права, яке належить захисту відповідно до ст.391 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що гараж був збудований після приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки.

Окрім того, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Також із використанням спеціальних знань належить довести технічну неможливість виконати перебудову. Проте, матеріали справи, знову ж таки, таких доказів не містять, хоча гараж лише частково не знаходиться на сусідній земельній ділянці.

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що будівництво гаража здійснено відповідачем самочинно та при цьому допущено порушення меж належної їй земельної ділянки при спорудженні вказаної будівлі, як не доведено й обґрунтованості захисту її прав лише у такий спосіб, як знесення вказаної споруди.

Окрім того, позивач просить надати дозвіл на знесення усього гаражу, але об`єкт лише частково розміщений на її земельній ділянці, а конфігурація розміщеної частини належними доказами не підтверджена.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, то відповідно до положень ст.375 ЦПК України заочне рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 13 квітня 2020 року.