Номер провадження 2/754/2312/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2020 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_2 . Відповідач має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є матір`ю - одиначкою.

Як зазначає позивач, протягом останніх трьох років відповідач припинила піклуватись про малолітнього сина, не приділяє належної уваги вихованню, здоров`ю та розвитку малолітньої дитини, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, притягувалась до кримінальної відповідальності. Відтак, відповідач в цілому вихованням дитини не займається, не виконує своїх батьківських обов`язків і таким чином ухиляється від них. Повне забезпечення виховного процесу, забезпечення харчуванням та одягом, лікуванням та відпочинком здійснюється позивачем.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 13.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 16.09.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу в її відсутність, проти винесення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, направивши суду листа, в якому позовні вимоги визнала та просила задовольнити, а також просила розглянути справу в її відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду листа, в якому просив розглянути справу на підставі наявних доказів згідно чинного законодавства з урахуванням інтересів дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 (а.с.12, 13).

Відповідач має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є матір`ю - одиначкою (а.с.14, 15).

Згідно висновку Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, від 11.02.2020 року № 102/03/37/1058, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55-56).

Позивач просить задовольнити її вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у житті дитини, нехтує покладеними на неї обов`язками, матеріально дитину не забезпечує.

Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і способом захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено в судовому засіданні, малолітній син сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною, а тому суд вважає, що вона спроможна сплачувати позивачу аліменти на утримання дитини.

Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, відповідачем не надано доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків або інших обставин, що мають істотне значення і можуть вплинути на визначення розміру аліментів.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Як встановлено судом, з наданих письмових доказів, долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснює належне виховання своєї дитини, матеріально дитину не утримує, її життям не цікавиться, а також надала заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог про позбавлення її батьківських прав відносно сина.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про дитину, не вживає заходів для вирішення питання виконання батьківських обов`язків по її вихованню. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 11 вересня 2019 року.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.164, 165, 166, 180, 181, 182, 191 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 89, 132, 141, 263-265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з № 2436 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві від 15.08.2014 року).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи з 19 вересня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанціїї.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 20 листопада 2020 року.

Суддя: