Дата документу 19.02.2020 Справа № 319/606/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 319/606/18Головуючий у 1-й інстанції Валігурський Г.Ю. Повний текст рішення складено 31.05.2019 року
Пр. № 22-ц/807/39/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кримської О.М.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Більмацька районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-3), яку в подальшому уточнив (т.с. 2 а,с. 89-91) та в якому просив визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, за його зареєстрованим місцем проживання.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що з 25.04.2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розірвання шлюбу призвело до вирішення питання про проживання дитини з одним з батьків. Згоди щодо місця проживання сина, який з травня 2018 року проживає з позивачем між сторонами не досягнуто. Позивач вважав, що в інтересах дитини проживати разом з ним, а не з матір`ю, оскільки дитина хворіє та потребує постійного піклування та значного матеріального забезпечення, які позивач може у повному обсязі забезпечити, оскільки має стабільний дохід, має постійне місце проживання, у будинку, де проживає дитина створено всі умови для проживання, виховання дитини. Також зазначав, що не чинитиме жодних перешкод у спілкуванні відповідача з сином.

В автоматизованому прорядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ходько В.М. (т.с. 1 а.с. 69).

Ухвалою суду першої інстанції (суддя Ходько В.М. т.с. 1 а.с. 73) провадження у цій справі відкрито.

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним зустрічним позовом (т.с. 1 а.с. 77-81), в якому просила визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши його на її утриманні та вихованні за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 25.04.2015 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_1 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 20.04.2018 року позивач разом із сином переїхали до м. Білозерське Донецької області в квартиру бабусі, в якій проживає і по теперішній час. З чоловіком подружніх стосунків не підтримує. Зазначає, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , забравши сина нібито для спілкування, у чому позивач за зустрічним позовом не чинила перешкод, дитину не повернув. Відповідно до вказаних правовідносин обов`язково мають застосовуватись норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір`ю, крім випадків, коли є виняткові обставини, таких обставин у справі не має. Також ОСОБА_2 вказує, що має постійне місце проживання, джерело існування, за місцем її проживання створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, характеризується позитивно. Оскільки згоди з ОСОБА_1 щодо місця проживання не досягнуто, просила вирішити зазначене питання в судовому порядку.

Ухвалою суду першої інстанції (суддя Ходько В.М. т.с. 1 а.с. 115) вищезазначений зустрічний позов об`єднано в одне провадження із первісним у цій справі.

В автоматизованому порядку суддею Хамзіним Т.Р. у цій справі замінено суддю Ходька В.М. у зв`язку із відрядженням останнього (т.с. 1 а.с. 158-162).

В автоматизованому порядку суддею Горбачовим Ю.М. у цій справі замінено суддю Хамзіна Р.Х. у зв`язку із відводом останнього (т.с. 2 а.с. 2-3).

В автоматизованому порядку суддею Валігурським Г.Ю. у цій справі замінено суддю Горбачова Ю.М. у зв`язку із відводом останнього (т.с. 2 а.с. 21-23).

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року (суддя Валігурський Г.Ю. т.с. 2 а.с. 200-205), з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 03 червня 2019 року про виправлення описки (т.с. 2 а.с. 208), у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 704,80 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3001,50 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім зустрічного позивача ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, зустрічний позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 216-220) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 2 а.с. 222).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 229) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито.

В автоматизованому порядку суддею Бєлка В.Ю. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с. 231-232).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 233) дану справу призначено до апеляційного розгляду з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному судді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів), а також відпустки судді-доповідача (т.с. 2 а.с. 250).

ОСОБА_4 подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 (т.с. 3 а.с. 1-9).

Треті особи своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу станом на час її розгляду апеляційним судом не скористались.

Проте, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (т.с. 3 а.с. 22-23).

У судовому засіданні 18 вересня 2019 року заяву судді Запорізького апеляційного суду Бєлки В.Ю. про самовідвід у цій справі задоволено (т.с. 3 а.с. 34-35).

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Бєлка В.Ю. (т.с. 3 а.с. 44-45).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року (т.с. 3 а.с. 66, 71) у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на онлайн трансляцію судових засідань у цій справі відмовлено.

У судовому засіданні 30 жовтня 2019 року апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті за відсутністю належним чином повідомлених про тату, час і місце розгляду цієї справи представників третіх осіб: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, досліджено матеріали справи, в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України апеляційним судом учасникам цієї справи роз`яснено право заявити (не заявити) клопотання про витребування у органу опіки та піклування висновку з приводу зустрічного позову у цій справі, а саме: про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дитини з матір`ю, який у матеріалах цієї справи відсутній та судом першої інстанції у органу опіки та піклування взагалі не витребувався, у розгляді цієї справи оголошено перерву в порядку задоволення клопотання сторони ОСОБА_2 про витребування зазначеного висновку у Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування за місцем реєстрації та проживання дитини.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року (т.с. 3 а.с. 72) витребувано у строк до 20.11.2019 року у Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, письмовий висновок про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 .

Копію цієї ухвали разом із належним чином посвідченими апеляційним судом копіями свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 , довідки з місця роботи ОСОБА_5 , актом обстеження умов проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , надіслано Більмацькій районній державній адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування для виконання.

Третя особа - Більмацька районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, на виконання вищезазначеної ухвали надала апеляційному суду електронну копію та оригінал висновку № 01.1-16/0877 від 20.11.2019 року (т.с. 3 а.с. 84-90), за змістом якого орган опіки та піклування вважав недоцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 18 грудня 2019 року апеляційним судом продовжено розгляд цієї справи за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду цієї справи представників третіх осіб: досліджено вищезазначений висновок органу опіки та піклування № 01.1-16/0877 від 20.11.2019 року (т.с. 3 а.с. 84-90), заслухано додаткові пояснення сторін та їх представників, у тому числі ОСОБА_2 та її представника, які наполягали на повторному витребуванні висновку у вищезазначеного органу опіки та піклування з приводу зустрічного позову ОСОБА_2 у цій справі.

При цьому, ОСОБА_2 та представник останньої надали апеляційному суду для долучення до матеріалів цієї справи запрошення від 12.11.2019 року на засідання комісії, призначене на 15.11.2019 року, Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, на ім`я ОСОБА_2 (т.с. 3 а.с. 93), яке було вручено останній лише 19.11.2019 року (т.с. 3 а.с. 94-95). Додатково ОСОБА_5 та її представник зазначали, що у вечорі 14.11.2019 року ОСОБА_5 зателефонувала невідома особа, яка повідомила про те, що 15.11.2019 відбудеться засідання комісії органу опіки та піклування, вона не відмовлялась від явки на засідання комісії, а лише повідомила, що не має можливості це зробити.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник пояснили об`єктивні причини неявки: із-за несвоєчасного повідомлення про дату, час і місце засідання комісії органу опіки та піклування Блінкова А.А. завчасно не попередила свого роботодавця та не оформила свою відсутність на роботі 15.11.2019 року у будь-якій спосіб і завчасно не придбала квитків на проїзд із Добропільського району Донецької області у Куйбишевський район Запорізької області.

Тому, представник ОСОБА_5 зазначала, що вказаний висновок органу опіки та піклування не є повним, оскільки при прийнятті вищезазначеного висновку орган опіки та піклування не досліджував та не враховував всіх доводів та пояснень матері.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року (т.с. 3 а.с. 99, 104) клопотання представника ОСОБА_2 задоволено; витребувано в строк до 18.01.2020 року у Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, повторний письмовий висновок про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 , за результатами засідання комісії за участю чи повідомленням матері ОСОБА_2 .

Копію цієї ухвали разом із належним чином завіреною апеляційним судом довідкою про доходи ОСОБА_5 за попереднім місцем роботи надіслано Більмацькій районній державній адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, для виконання. Решта документів вже надавалась раніше при розгляді цієї справи у суді першої інстанції та апеляційним судом до ухвали від 30.10.2019 року.

Третя особа - Більмацька районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, на виконання вищезазначеної ухвали надала апеляційному суду електронну копію та оригінал висновку № 01.1-16/0049 від 17.01.2020 року (т.с. 3 а.с. 111-114), за змістом якого орган опіки та піклування вважав недоцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 .

У судове засідання 19 лютого 2020 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 3 а.с. 118, 120) представники третіх осіб - Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, та Виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, як органу опіки та піклування, не з`явились, про причини неявки своїх представників треті особи апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, третя особа - Виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області, як орган опіки та піклування, подала апеляційному суду заяву (т.с. 3 а.с. 115), в якій просила розглядати дану справу за відсутності її представника.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання представників третіх осіб - Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, та Виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив заяву Виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, як органу опіки та піклування, задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю первісного позивача ОСОБА_1 , представника останнього - адвоката Гришка Р.В. (т.с. 1 а.с. 68а-68), зустрічного позивача ОСОБА_6 та представника останньої - адвоката Ящук О.В. (т.с. 3 а.с. 29-30).

Учасниками цієї справи відводів суддям апеляційного суду не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення сторін та їх представників, дослідивши зміст висновку органу опіки та піклування № 01.1-16/0049 від 17.01.2020 року (т.с. 3 а.с. 111-114) та матеріали справи, апеляційний суд дійшов до переконання про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 цій справі підлягає задоволенню у з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_7 у цій справі, керувався ст. ст. ст.ст. 19, 141, 142, 150, 157, 160, 161 СК, ст. ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України та виходив із необґрунтованості первісного позову ОСОБА_1 і, навпаки, обґрунтованості зустрічного позову ОСОБА_2 .

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що сторони у цій справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 року (свідоцтво про шлюб, копія т.с. 1 а.с.5), який було розірвано рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11.09.2018 року, після розірвання шлюбу зустрічному позивачу у цій справі - ОСОБА_8 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » (копія т.с. 2 а.с. 93, паспорт на нове прізвище виданий 05.11.2028 року, копія т.с. 2 а.с. 87).

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження, копія т.с. 1 а.с.8).

Між сторонами існує спір про місце проживання дитини.

Первісний позивач - батько дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 (довідка т.с. 1 а.с. 9-10), скарг, зауважень та заяв на ОСОБА_1 до ради не надходило (довідка-характеристика ОСОБА_1 , видана 21.05.2018 Виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області т.с. 1 а.с. 24).

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.06.2016 року (т.с. 1 а.с. ОСОБА_1 зареєстрований фізичною-особою підприємцем.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №152250982 від 10.01.2019 року (т.с. 2 а.с. 92) за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

З податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця в 2015 році ОСОБА_1 отримав дохід в розмірі 40585 грн., в 2016 році - 148725, 21 грн., в 2017 році 688647 грн. (т.с. 1 а.с. 43-45).

Згідно із довідкою, виданою Дошкільним навчальним закладом ясла-садком «Тополька» Більмацької районної ради Запорізької області №01/13-5 від 23.04.2018 року дитина ОСОБА_3 почав відвідувати вказаний заклад з 12.06.2017, на даний час дитина дошкільний заклад не відвідує за сімейними обставинами, але місце за ОСОБА_10 зберігається (т.с. 1 а.с.11).

Відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 25.04.2018 року (т.с. 1 а.с. 17-18) малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у КЗ «Більмацька ЦРЛ» та укладено угоду з лікарем ОСОБА_11 про надання дитині первинної медичної допомоги.

З актів соціального інспектування/відвідування сім`ї/особи за адресою: АДРЕСА_3 та 28 б від 23.04.2018 року, від 21.05.2018 року, складених Більмацьким районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (т.с. 1 а.с. 14, 16), а також з акту обстеження умов проживання від 18.04.2019 (т.с. 2 а.с. 158), складеного службою у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації, судом першої інстанції також було правильно встановлено, що умови проживання у вказаних будинках створені належним чином, відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Будинки обладнано меблями, побутовою технікою. Для дитини є окремі кімнати, багато іграшок, дитячого одягу та продуктів харчування.

Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що ОСОБА_1 купував одяг, ліки та іграшки для малолітньої дитини (т.с. 1 а.с. 47-73, т.с. 2 а.с. 53-57).

Згідно із довідкою від 17.05.2018 року (т.с. 1 а.с. 19), наданої сімейним лікарем ОСОБА_11 зазначено, що у вирішенні проблем зі здоров`ям дитини ОСОБА_3 , 2015 р.н., з моменту його народження та по теперішній час завжди приймає участь батько дитини ОСОБА_1 , доставкою лікаря у разі хвороби дитини займається виключно батько, також були звернення батька і з приводу щеплень. Дитина повністю привита та ухилень від рекомендацій лікаря не існує.

Також відповідно до документів, наданих Районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Більмацької районної державної адміністрації за результатами проведеного соціального інспектування сім`ї ОСОБА_1 підтверджено, що останній належним чином доглядає, виховує, піклується та матеріально забезпечує свого сина ОСОБА_3 .

Відповідно до довідок виданих КЗ «Більмацька центральна районна лікарня» від 05.02.2019 року ОСОБА_1 на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває за медичною допомогою не звертався.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час розгляду цієї справи судом першої інстанції фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 (акт сусідів від 01.06.2018 року, підписаний депутатом т.с. 2 а.с. 94).

З побутової характеристики, виданої Приватним підприємством Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес» (т.с. 2 а.с. 93) встановлено, що ОСОБА_2 проживає за вищезазначеною адресою без реєстрації з бабусею та дідусем. Зі слів сусідів охарактеризована як спокійна, ввічлива, чуйна, привітна людина.

Крім того, під час розгляду цієї справи судом першої інстанції зустрічний позивач ОСОБА_2 придбала у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2019 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.05.2019 № 165936317 (т.с. 2 а.с. 191-194).

Відповідно до довідок, виданих КЗ «Більмацька центральна районна лікарня» від 08.06.2018 року (т.с. 1 а.с. 95) ОСОБА_2 на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває за медичною допомогою не зверталась.

Згідно із декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (т.с. 1 а.с. 97), від 25.05.2018 року дитина ОСОБА_3 , 2015 р.н., перебуває на обліку у КЗ «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» та укладено угоду з лікарем ОСОБА_12 про надання дитині первинної медичної допомоги.

ОСОБА_2 16.04.2018 року (т.с. 1 а.с. 85-86) зверталась до служби у справах дітей Більмацької РДА з заявою про стурбованість щодо визначення місця проживання дитини з нею, в зв`язку з погрозами чоловіка, що після розлучення він не віддасть їй дитину. На вказане звернення отримала відповідь, що після завершення процесу розлучення вона має право звернутись з заявою до органу опіки та піклування чи суду для визначення порядку спілкування з дитиною того з батьків хто проживає окремо від дитини.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини складеного 31.05.2018 року (т.с. 2 а.с. 174) Службою у справах дітей Добропільської міської ради встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 створено всі умови для проживання та повноцінного розвитку дитини.

Відповідно до висновків спеціаліста КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради від 10.07.2018, 24.10.2018, 27.12.2018 (т.с. 2 а.с. 183-185) дитина має хвороби кишечника, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та дієтичного харчування, а також періодичного огляду лікаря.

Згідно із висновками судово-психологічного експерта №№ 374, 375 від 07.08.2018 року (т.с. 1 а.с. 143-147, 153-157) зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виявляють будь-яких індивідуально-психологічних відмінностей, які б негативно впливали на розвиток та виховання дитини.

У висновку судово-психологічного експерта №373 від 07.08.2018 року (т.с. 1 а.с. 148-152) зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виявляють негативного впливу на процес виховання та розвиток дитини ОСОБА_3 . Сімейна ситуація окремого проживання дитини від одного з батьків є для ОСОБА_10 психотравмуючою, бо перешкоджає безпосередньому контакту з матір`ю (який до 3-х років для дитини є емоційно і вітально неперервним, а до 6 років потребує її піклування), у хлопчика після 6 років починає формуватися диференціація рольових (чоловічих форм поведінки) і потребує активної участі батька у вихованні. Для оцінки сімейної ситуації і більш складного почуття прихильності необхідні здібності до логічного мислення, уміння виділяти причинно-наслідкові зв`язки та прогнозувати наслідки, що за віком недосяжне для ОСОБА_3 , тому він не може надавати оцінку ситуації і виявляти прихильність до когось з батьків. Малолітні діти в змозі безпосередньо виявляти тільки свої прості емоції. Зміна умов проживання, виховання та оточення малолітньої дитини ОСОБА_3 матиме звичайний адекватний влив на його психологічний стан у випадку передачі дитини від батька до матері. Оцінка сімейної ситуації малолітньою дитиною ОСОБА_3 у віці 2 роки 10 місяців є недосяжною.

Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 , яка являється матір`ю ОСОБА_2 , повністю підтвердила пояснення та обставини викладені донькою в зустрічній позовній заяві та крім того надала суду пояснення, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 її донька займалась дитиною, а відповідач за зустрічним позовом заробляв гроші. Донька не палить, не вживає алкогольних напоїв та наркотиків. Вважає, що донька зможе виховувати, утримувати та займатись здоров`ям свого сина.

Свідок ОСОБА_14 , яка доводиться матір`ю ОСОБА_1 надала суду першої інстанції пояснення, що разом з сином доглядає за онуком ОСОБА_10 . Дитина прив`язана до батька. Син належним чином займається вихованням та доглядом за дитиною. Дитина хворіє і потребує лікування, батько виконує вказівки лікаря щодо лікування, має можливості для достатнього матеріального забезпечення умов проживання та лікування сина. ОСОБА_1 проживає з дівчиною у якої гарні стосунки з дитиною. Також зазначила, що мати не відвідувала сина коли той перебував у лікарні. Майже кожен день ОСОБА_2 телефонувала щоб поспілкуватись з сином. Вважає, що невістка неналежним чином доглядала за дитиною, допускала помилки у годуванні та не дотримувалась розпорядку, у зв`язку з чим у дитини і виникла хвороба, не надає допомоги у лікуванні дитини.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 в судовому засіданні підтвердили пояснення ОСОБА_1 та обставини викладені ним в первісному позові та додатково зазначили, що під час перебування позивача з відповідачем у шлюбі та сумісного проживання, ОСОБА_8 піклувалася та доглядала за дитиною, характеризувалась позитивно, після того як стали проживати окремо, дитиною займався ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 , яка є лікарем-педіатром, в своїх поясненнях зазначила, що ОСОБА_3 має хвороби Пайра , Доліхоколон, хронічні запори, на даний момент перебуває в стані ремісії (може ходити в туалет при вживанні ліків). Проблеми зі здоров`ям почалися у дитини у віці 1 рік 3 місяці. Вперше до лікарів звернулась ОСОБА_2 , діагноз не був встановлений, було рекомендовано приймати лікарські препарати. В подальшому мати дитини періодично зверталась за допомогою, надавались рекомендації. Чи виконувались батьками її рекомендації їй не відомо. Батько привозив лікаря до дому для огляду дитини. Основним для дитини на даний час є правильне харчування (дотримання дієти), лікування лікарськими засобами та рекомендовано один раз на пів року проходити огляд в Запорізькій обласній дитячій лікарні. Батько звернувся до лікаря з проблемою дитини вперше після того, як став проживати окремо від ОСОБА_2 коли дитині було 1,5 року. Останнім часом здоров`я дитини поліпшилось, стан дитини стабільний, у даний час потребує постійного приймання ліків (5 мл. на основі лактулози і нормози 1 або 3 рази на день) та дієтичного харчування згідно лікарських ркомендацій. Під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до лікаря частіше зверталась мати дитини, після того як подружжя стало проживати окремо мати здоров`ям дитини у лікаря не цікавилась. Пояснила, що зміна режиму проживання дитини може негативно позначитись на здоров`ї дитини, при цьому зазначила, що зміна місця проживання дитини може бути як на погіршення так і на покращення стану дитини, в залежності від догляду за ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_21 - директор Більмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дитини та молоді в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 звернулась до центру в день подання до суду позову про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та повідомила, що бажає розлучитись з чоловіком і переїхати з дитиною в Донецьку область, але хвилювалась, що чоловік не дозволить їй забрати дитину. ОСОБА_1 звернувся до центру з заявою про обстеження умов його проживання. Під час обстеження проведеного 23.04.2018 року та 21.05.2018 року. ОСОБА_22 вже не проживала з чоловіком. Умови проживання для дитини належні. В подальшому ОСОБА_23 звернувся до центру з заявою про психологічну підтримку в зв`язку з розлученням, оскільки не зможе бачитись з дитиною. Під час спілкування з дитиною в присутності батька нею встановлено емоційну прив`язаність дитини до батька. З матір`ю не спілкувалась, тому встановити характер відносин між батьком і матір`ю не може. Дитина будучи з батьком про матір не згадує, що в силу віку дитини може бути наслідком нечастих побачень з матір`ю. На думку свідка негативним є той факт, що мати не достатньо часто бачить дитину. Вважає, що дитина має проживати з батьком, оскільки зміна умов та обставин проживання не піде на користь ОСОБА_10 .

В силу вимог ст. 19 ч. ч. 4, 5, 6 СК України, за змістом якої: при розгляді судом спорів щодо … місця проживання дитини… є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Однак, апеляційним судом встановлено, що предметом розгляду у цій справі є два позови - первісний батька та зустрічний матері дитини про визначення місця проживання останньої.

Проте, матеріали цієї справи взагалі не містять письмового висновку органу опіки та піклування за місцем проживання (реєстрації) дитини ( АДРЕСА_3 ) з приводу позову матері - про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дитини із матір`ю.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи шляхом витребування у органу опіки та піклування за місцем проживання дитини письмового висновку з приводу зустрічного позову матері у цій справі.

Оскільки, встановлено, що матеріали цієї справи містять лише письмові висновки Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування за місцем проживання дитини, надані лише з приводу первісного позову батька ОСОБА_1 у цій справі:

- № 01-16/0399 від 22.05.2018 року (т.с. 1 а.с. 12-13) про доцільність визначення місця проживання дитини із батьком;

- № 01-16/0399 від 22.05.2018 року (т.с. 2 а.с. 189-190), в якому орган опіки та піклування зазначав, що вважає за доцільне залишити проживати малолітнього ОСОБА_3 , 2015 р.н., разом із батьком, враховуючи:

1.можливість батька проводити більше часу разом з дитиною та в будь-яку хвилину бути поряд з сином, якщо це буде необхідно (спроможність батька самому коригувати свій робочий час);

2.вже близько року дитина проживає з батьком, звикла до свого оточення та умов проживання,

3.рекомендація сімейного лікаря щодо небажаної зміни місця проживання дитини через його захворювання;

4.фінансова та матеріальна забезпеченість батька, що надає можливість належним чином лікувати сина;

5.під час здійснення соціальної роботи працівниками Більмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді була виявлена емоційна прив`язаність ОСОБА_10 до тата.

Хоча, в силу вимог ст. 19 ч. ч. 4, 5 СК України при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини орган опіки та піклування має подавати суду письмовий висновок щодо кожного із позовів батьків у цій справі.

Крім того, судом першої інстанції на час ухвалення оскаржуємого рішення у цій справі вже було встановлено, що ОСОБА_2 змінила своє місце проживання на кв. АДРЕСА_5 (т.с. 2 а.с.191-192), змінила з травня 2019 року своє місце роботи на Відділ освіти Добропільської міської ради, відповідно, має інші доходи, про що остання повідомляла суду першої інстанції у судовому засіданні, в якому було ухвалено рішення у цій справі, але суд першої інстанції безпідставно не звернув належної уваги на останнє та не надав належної оцінки цьому, зокрема: не витребував у Виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області, як органу опіки та піклування, за місцем проживання ОСОБА_2 акт обстеження умов проживання за новою адресою.

Акт від 15.07.2019 року обстеження умов проживання ОСОБА_5 у кв. АДРЕСА_5 вперше був наданий ОСОБА_2 у цій справі лише апеляційному суду (т.с. 3 а. 8) та був прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі, як доказ, передбачений ст. ст. 367 ч.ч.2, 3 ЦПК України, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги первісного позивача ОСОБА_1 .

Також встановлено, що ОСОБА_1 уклав шлюб з іншою жінкою після ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі (т.с. 3 а.с. 60), ОСОБА_2 іншої сім`ї після розірвання шлюбу із ОСОБА_1 не утворила, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

У зв`язку із чим, при вищевикладених обставинах, апеляційний суд був вимушений усувати недоліки цієї справи, допущені судом першої інстанції та витребувати у органу опіки та піклування письмовий висновок з приводу зустрічного позову ОСОБА_2 щодо доцільності (недоцільності) визначення місця проживання дитини з матір`ю.

З урахуванням обставин цієї справи, описаних вище, двічі Більмацька районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування за місцем проживання дитини, на виконання ухвал апеляційного суду надавала висновки з приводу зустрічного позову ОСОБА_2 щодо доцільності (недоцільності) визначення місця проживання дитини з матір`ю:

- № 01.1-16/0877 від 20.11.2019 року (т.с. 3 а.с. 84-90), за змістом якого орган опіки та піклування вважав недоцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 ;

- № 01.1-16/0049 від 17.01.2020 року (т.с. 3 а.с. 111-114), за змістом якого орган опіки та піклування вважав недоцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно із ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Ст. 8 Конвенції включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року та у справі «Фуска проти Румунії» від 13 липня 2010 року).

Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року).

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

При вищевикладених встановлених фактичних обставинах цієї справи, враховуючи рівність прав та обов`язків сторін у цій справі - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , які є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та які однаково мають належні житлові умови для проживання дитини, працюють і мають дохід, позитивно характеризуються, не перебувають на обліках та не мають хвороб, які б заважали їм мешкати разом із дитиною та інш., апеляційний суд, з урахуванням всіх вищезазначених висновків органу опіки та піклування, у тому числі тих, що безпідставно не прийняв до уваги суд першої інстанції, дійшов до переконання, що саме визначення місця проживання малолітнього сина із батькам відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів цієї дитини.

При прийнятті цього рішення апеляційний суд враховує насамперед стан здоров`я дитини (наявність вищезазначеної хвороби кишечника), що потребує постійних догляду, лікування та дієтичного харчування, які батько бажає та може забезпечити дитині, враховуючи роботу (самозайнята особа) та фінансовий (майновий) стан батька; більш відповідальне ставлення батька, ніж матері, до цієї хвороби малолітньої дитини та до виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина в цій частині; крім того, вже близько року дитина проживає з батьком, який лікує дитину, дитина звикла до свого оточення та умов проживання; рекомендацію сімейного лікаря щодо небажаної зміни місця проживання дитини через його захворювання; а також емоційну прив`язаність малолітньої дитини (хлопчика) до батька, яка була виявлена під час здійснення соціальної роботи працівниками Більмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і заборону матері відвідування дитиною психіатра, консультації якого є важливими, на думку лікаря, з підтримки стану здоров`я дитини, та про що прямо зазначено у висновках органу опіки та піклування у цій справі № 01.1-16/0389 від 27.05.2019 року про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком (т.с. 2 а.с. 189) та № 01.1-16/0049 від 17.01.2020 року (т.с. 3 а.с. 113) про недоцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, які є повними та обґрунтованими та відповідають інтересам дитини.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема п.6 (… малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю), на яку посилається у цій справі ОСОБА_2 в обґрунтування свого зустрічного позову у цій справі, носить рекомендаційний характер.

Крім того, визначення місця проживання дитини із батьком не є розлученням дитини із матір`ю.

Також, в силу вимог ст. 155 ч. 2 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до висновку судово-психологічного експерта №373 від 07.08.2018 року, на який суд першої інстанції посилався в обґрунтування свого рішення у цій справі, «ситуація окремого проживання дитини від одного з батьків є для ОСОБА_10 психотравмуючою, бо перешкоджає безпосередньому контакту з матір`ю (який до 3-х років для дитини є емоційно і вітально неперервним, а до 6 років потребує її піклування)».

Однак, в силу вимог ст. 89 ч. 2 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє мати дитини права виховувати цю дитину, утримувати її та спілкуватися з нею.

Також встановлено, що на час перегляду цієї справи апеляційним судом малолітньому хлопчику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці. Останній має безперешкодний контакт (спілкування) з матір`ю.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги первісного позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення; первісний позов ОСОБА_1 задовольнити; визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 у цій справі відмовити.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що в разі зміни обставин, які стали підставою для визначення місця проживання дитини із батьком у цій справі, учасники цієї справи, та зокрема мати дитини, не позбавлена права окремо від цієї справи у подальшому вирішувати питання про зміну місця проживання дитини або сама дитина при досягненні відповідного віку.

Крім того, учасники цієї справи, та зокрема мати дитини, не позбавлена також права вирішувати питання окремо від цієї справи про участь у вихованні, утриманні дитини у позасудовому чи судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 у цій справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 03.03.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кримська О.М.