Справа № 524/7150/18
Провадження №2/524/40/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Озірської В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити, з підстав, що зазначені в позовній заяві.
Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - банк» Озірська В.С. просить відмовити у задоволенні позову, з підстав, зазначених у відзиві.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, суд розглядає дану справу в межах заявлених вимог, з врахуванням предмету позову та на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.
Відповідно до п. 8.3. забезпеченнями виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку з господарськими будівлями: будинок загальною площею 70,30 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 29.11.2012 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк- задоволено частково.
Виселено ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_3 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Полтавській області. В іншій частині позовних вимог відмовити. Вирішено питання судових витрат.
Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 09.11.2015 року позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 34511,15 долларів США, що в еквіваленті складає 733361,99 грн. за кредитним договором від 27.05.2008 року N PLRPGK та судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Апеляіційного суду Полтавської області від 18.05.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ "Приватбанк".

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість станом на 20.05.2015 року по кредитному договору N PLRPGK від 27.05.2008 року в сумі 15 498,83 доларів США заборгованості по тілу кредиту, що за курсом НБУ станом на 18.05.2016 року становить 391 655,43 грн. та 4542,92 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, що за курсом НБУ станом на 18.05.2016 року становить 114 799,59 грн., а всього 20 041, 75 доларів США (двадцять тисяч сорок один долар сімдесят п`ять центів), що за курсом НБУ станом на 18.05.2016 року становить 506 455,02 грн. (п`ятсот шість тисяч чотириста п`ятдесят п`ять гривень дві копійки) та 25 572, 75 грн. штрафу (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні сімдесят п`ять копійок). В задоволенні інших вимог відмовлено Вирішено питання судових витрат.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України.

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дій щодо нарахування відсотків; заборона в подальшому нараховувати відсотки; зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по відсоткам, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року у справі №320/8618/15-ц.

Таким чином суд приходить до переконання, що при подачі позову позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушеного права, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Слід зазначити, що навіть у разі задоволення позовних вимог у спосіб не передбачений законом, якщо відповідач не побажає добровільно виконувати рішення суду, то в примусовому порядку таке рішення виконати буде неможливо, в результаті чого не буде відновлено порушене право позивача і не буде досягнуто мети правосуддя.

Судові витрати розподіляються згідно ст. 141 ЦПК України з віднесенням судового збору, від сплати якого позивач звільнена на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 80-81, 265, 268, 274-279 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк