ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» листопада 2020 року

м. Харків

справа № 2027/2916/2012

провадження № 22ц/818/4759/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

скаржниці - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А., Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року в складі судді Майстренко О.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» звернулися до суду з скаргою на дії приватного виконавця.

У липні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про забезпечення позову, а саме зупинення стягнення за виконавчим документом.

Заява мотивована тим, що постановами приватного виконання виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. у виконавчих провадженнях №№ 61100506, 62096914 відкрито виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2027/2916/2012, виданого 26 квітня 2018 року Московським районним судом м. Харкова про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 142 302,55 доларів США та 117 797,55 грн на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк».

Зазначили, що в період з 15 травня по 11 червня 2020 року приватним виконавцем здійснено ряд виконавчих дій, спрямованих на реалізацію нерухомого майна, зокрема, винесено постанови про арешт майна, опис та арешт майна боржника, призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_4 для участі у виконавчому провадженні для надання та визначення, для проведення електронних торгів, початкової ціни продажу описаного та арештованого нерухомого майна, отримано звіт про незалежну оцінку нерухомого майна та подано заявку на реалізацію арештованого майна на електронних торгах.

Вказали, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Вважали, що зазначені дії приватного виконавця є протиправними, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують законні права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 та трьох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким зазначене нерухоме майно - житло використовується як місце постійного проживання та у разі його реалізації позбавить їх ефективного захисту.

Просили вжити заходів забезпечення позову та зупинити стягнення на підставі виконавчих документів у виконавчих провадженнях №№ 61100506, 62096914, а саме виконавчих листів № 2027/2916/2012, виданих 26 квітня 2018 року Московським районним судом м. Харкова про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 142 302,55 доларів США та 117 797,55 грн на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до розгляду справи по суті.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зупинення стягнення за виконавчим документом - задоволено, зупинено стягнення за виконавчими листами № 2027/2916/2012, виданих 26 квітня 2018 року Московським районним судом м. Харкова про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 142 302,55 доларів США та 117 797,55 грн на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, судові витрати покласти на заявників.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції застосовано вид забезпечення позову, який взагалі не передбачено процесуальним законодавством та є неспівмірними із заявленими вимогами. Вказав, що в оскаржуваній ухвалі не наведено жодного обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення скарги.

11 листопада 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони вважали ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначили, що приватний виконавець умисно направив постанову про відкриття виконавчого провадження та інші документи ОСОБА_2 за адресою знаходження квартири її колишнього місця проживання, яка була відчужена понад 10 років тому. Вказали, що чинне законодавство не ставить вимогу щодо наявної реєстрації місця проживання позичальника за місцем знаходження іпотечного житла. Позичальник лише повинен там постійно проживати і у нього не повинно бути іншого житла, належного йому на праві власності. Зазначили, що з 2009 року постійно у спірній квартири мешкає малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішення відносно якого судом не ухвалювалось.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 23 листопада 2020 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, яку залишено без задоволення за недоведеністю причин відкладення безпосередньо щодо заявників.

Заяв про відкладення розгляду справи від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення скарги може в подальшому вплинути на права заявника у справі, як боржника у виконавчому провадженні, в якому оскаржуються дії приватного виконавця.

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції перебувала цивільна справи за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» на дії приватного виконавця, в якій просили визнати неправомірними та такими, що порушують вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. у виконавчих провадженнях № 61100506 та № 62096914 щодо здійснення заходів, спрямованих на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була передана та знаходиться в іпотеці та використовується як місце їх постійного проживання, площа якої не перевищує 140 кв м та у власності яких відсутнє інше житло; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. вжити заходів до усунення порушень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» шляхом припинення здійснення виконавчих дій на примусову реалізацію предмету іпотеки за договором іпотеки № 94 від 03 травня 2007 року, а саме, квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності: Ѕ частка ОСОБА_1 , ј частка ОСОБА_2 , ј частка ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 28 березня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Молодчою Г.М. за реєстровим номером № 1979, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 28 березня 2007 року за № 1993412, право власності зареєстроване Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 30 березня 2007 року за № 11047179, номер запису 60026 в книзі 1; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. у виконавчих провадженнях № 61100506 та № 62096914 повернути виконавчі листи № 2027/2916/2012, видані 26 квітня 2018 року Московським районним судом м. Харкова про звернення стягнення на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 142 302,55 доларів США та 117 797,55 грн стягувачу Публічному акціонерному товариству АБ «Укргазбанк» у відповідності до вимог пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року прийнято скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії приватного виконавця.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії приватного виконавця - залишено без розгляду, роз`яснено, що після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду, вони мають право звернутися до суд повторно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Разом із тим, згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Із роз`яснень, які містяться в пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4) вбачається, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Ухвалюючи судове рішення з приводу заявлених вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що положення статті 149 ЦПК України передбачають забезпечення лише позову, а не скарги.

Окрім того, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, яке передбачене положеннями пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України, можливе у разі оскарження виконавчого документа у судовому порядку.

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на дії приватного виконавця щодо примусового виконання виконавчих листів № 2027/2916/2012, виданих 26 квітня 2018 року Московським районним судом м. Харкова, а не з позовними вимогами щодо оскарження самих виконавчих документів.

Таким чином, оскільки ухвала суду щодо зупинення стягнення за виконавчим листом постановлена судом першої інстанції з перевищенням передбачених законом процесуальних повноважень, вона підлягає скасуванню.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, тому з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 2102,00 грн по 1051,00 грн з кожної.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 2102,00 грн по 1051,00 грн з кожної.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 26 листопада 2020 року.