Провадження №22-ц/812/1096/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2020 року м. Миколаїв

справа № 487/2530/13-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Крамаренко Т.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , правонаступником якої є ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Миколаївська міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва, постановлену 25 травня 2020 року під головуванням судді Бобрової І.В., повний текст судового рішення складений 26 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Заявник вказувала, що на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою їй було видано виконавчі листи № 487/2530/13-ц, в яких зазначено, що рішення суду набрало законної сили 09 вересня 2017 року і що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання діє три роки. У лютому 2020 року зазначені виконавчі листи було пред`явлено до виконання та 20 лютого 2020 року у Заводському ВДВС м. Миколаєва були відкриті виконавчі провадження відносно боржників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Але у березні 2020 року з`ясувалося, що у пред`явлених виконавчих листах має місце описка у даті набрання законної сили рішення апеляційного суду Миколаївської області, замість дати 09 вересня 2016 року вказана дата 09 вересня 2017 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2020 року дана описка була виправлена. Ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2020 року виконавчі листи визнані такими, що не підлягають виконанню, постанови про відкриття провадження за цими виконавчими листами скасовано.

Посилаючись на те, що вона пред`явила виконавчий документ до виконання у строк, зазначений у виконавчих листах та те, що боржники не мають наміру виконувати рішення суду, заявник просила поновити строк пред`явлення до виконання зазначених виконавчих листів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 . Поновлено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі № 487/2530/13-ц.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ухвала суду прийнята з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, просила її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Як вказала апелянт, заява ОСОБА_1 не містить поважних причин для поновлення судом строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки враховуючи принцип презумпції знання законодавства (gnorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) незалежно від наявності описки у виконавчих листах ОСОБА_1 повинна була знати, що рішення Апеляційного суду Миколаївської області набрало законної сили 09 вересня 2016 року та трирічний строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання починається з цієї дати. Також ОСОБА_6 зазначала, що ОСОБА_1 була присутня під час проголошення в судовому засіданні та отримала рішення суду, а отже знала про фактичну дату набрання рішенням законної сили, але не скористалася правом самостійно виправити описку щодо зазначеної у виконавчих листах дати. Крім того апелянт посилалася, що в оскаржуваній ухвалі також не зазначено які обставини суд вважав поважними причинами пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення. Зазначала, що незгода відповідачки з ухвалою суду від 25 травня 2020 року свідчить лише про її небажання виконувати судове рішення.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 липня 2020 року зупинено провадження у справі до залучення правонаступників ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі та витребувано спадкову справу заведену після смерті ОСОБА_10 .

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року залучено ОСОБА_9 до участі у справі в якості правонаступника померлої ОСОБА_8 .

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_6 - ОСОБА_11 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги. Крім того зазначив, що суд першої інстанції безпідставно відхилив його доводи щодо фактичного повного виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2016 року та на підтвердження добровільного виконання рішення надав експертне дослідження, складене 22.07.2020 року судовим експертом Лесків С.А. Також ОСОБА_11 вказував, що, на його думку, спір із ОСОБА_1 щодо виконання вказаного рішення пов`язаний з її незгодою із зазначеним рішенням апеляційного суду.

ОСОБА_9 вважала апеляційну скаргу ОСОБА_6 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Качан Р.Ю. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2016 року у цивільній справі № 487/2530/13-ц позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 13,98 кв.м. Зобов`язати ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 13,98 кв.м по АДРЕСА_2 , для чого необхідно перенести існуючу межу між земельними ділянками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2 на відстань 0,88 м в бік земельної ділянки по АДРЕСА_5 на довжину у 31,78 м з , починаючи з торцевої частини межі до кута земельної ділянки АДРЕСА_6 у фасадній частині межі відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11 листопада 2013 року № 125-102. Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 по 651 грн. 10 коп. судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2017 року касаційна скарга ОСОБА_1 на вищевказане рішення була повернута скаржнику, а ухвалою цього ж Суду від 03 квітня 2017 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1

13 грудня 2017 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчі листи.

02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Апеляційного суду Миколаївської області з заявою про перегляд вищезазначеного рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 березня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами.

18 лютого 2020 року виконавчі листи стосовно покладення на відповідачів обов`язку вчинити певні дії щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 13,98 кв.м по АДРЕСА_2 було пред`явлено позивачкою ОСОБА_1 до виконання і 20 лютого 2020 року державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса) було відкрито виконавчі провадження № 61327933, № 61327456.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_6 про виправлення допущеної у виконавчих листах описки щодо зазначення дати набрання рішення законної сили «09.09.2016 року» замість невірної «09.09.2017 року».

10 березня 2020 року ОСОБА_6 звернулася з скаргою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень № 61327933, № 61327456 від 20 лютого 2020 року, посилаючись на те, що постанови про відкриття виконавчого провадження винесені після спливу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, а тому підлягають скасуванню, а виконавчі листи визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист від 09.09.2016 року та скасовано постанови про відкриття виконавчих проваджень №61327933, №61327456 від 20.02.2020 року на підставі того, що виконавчі документи було пред`явлено до виконання вже після закінчення передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» для цього строку.

Вказані ували в апеляційному порядку не були оскаржені та набули законної сили.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на час набрання законної сили рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження"(далі- Закон №1404).

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону №1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років (виключення складають посвідчення комісій по трудових спорах та виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган). Строки для виконання рішення встановлюються з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Ураховуючи викладене, оскільки на час набрання чинності цим Законом строк пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2016 року не сплинув, то їх строк на пред`явлення до примусового виконання становив до 10 вересня 2019 року.

Проте до 18 лютого 2020 року із заявами про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів стосовно покладення на відповідачів обов`язку вчинити певні дії щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 13,98 кв.м по АДРЕСА_2 позивачкою ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби не подавалися.

Згідно ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною шостою статті 12 Закону № 1404 передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковість виконання судового рішення є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому судом взагалі не було зазначено у чому полягає поважність пропуску заявником строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Між тим, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Обґрунтовуючи підставу для поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання ОСОБА_1 посилалася на те, що вона пред`явила виконавчий документ до виконання у строк, зазначений у виконавчих листах.

Між тим, помилкове зазначення у виконавчих листах дати набрання рішення законної сили - 09.09.2017 року - замість 09.09.2017 року та, відповідно, помилкове відрахування трирічного строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, враховуючи достеменну обізнаність ОСОБА_1 щодо справжньої дати набрання чинності рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2016 року, на думку колегії суддів, дає підстави для висновку, що зазначені заявницею підстави не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними для неї труднощами подати у встановлений законом строк (тобто до 10 вересня 2019 року) отримані нею 13 грудня 2017 року виконавчі листи до примусового виконання. До того ж, видані на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2016 року виконавчі листи щодо стягнення з відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судових витрат були пред`явлені до примусового виконання своєчасно. Так, з досліджених апеляційним судом в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження стосовно виконання цих виконавчих листів вбачається, що 04 січня 2018 року постановами Заводського ВДВС м. Миколаєва за заявою ОСОБА_1 на їх виконання були відкриті виконавчі провадження, які постановами від 16 лютого 2018 року були закінчені в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, заявником ОСОБА_1 не зазначено достатніх підстав та не надано належних доказів на підтвердження того, що строк на пред`явлення виконавчих листів стосовно покладення на відповідачів обов`язку вчинити певні дії щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 13,98 кв.м по АДРЕСА_2 до виконання був пропущений з об`єктивних поважних причин, а тому колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для поновлення такого строку.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Так, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2016 року у цивільній справі № 487/2530/13-ц зобов`язано ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 13,98 кв.м по АДРЕСА_2 , для чого необхідно перенести існуючу межу між земельними ділянками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2 на відстань 0,88 м в бік земельної ділянки по АДРЕСА_5 на довжину у 31,78 м з , починаючи з торцевої частини межі до кута земельної ділянки АДРЕСА_6 у фасадній частині межі відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 11 листопада 2013 року № 125-102.

Зазначена експертиза була складена судовим експертом Лесків С.А. (т. 1 а.с. 53 - 65).

Висновками експертного дослідження, складеного 22.07.2020 року судовим експертом Лесків С.А. встановлено, що на час проведення дослідження фізична межа суміжного землекористування між земельними ділянками АДРЕСА_7 та АДРЕСА_6 , встановлена із металевої сітки «рабіца» по металевих стовпах, з розмірами, як вказано в рішенні Апеляційного суду Миколаївської області від 09.09.2016 року. Дослідивши на місці частину земельної ділянки площею - 13,98 кв.м. вздовж правої зовнішньої стіни житлового будинку АДРЕСА_6 , встановлено, що на даній земельній ділянці площею - 13,98 кв.м. яких - не будь зелених насаджень, будівель та споруд , які перешкоджали би обслуговуванню зовнішніх стін житлового будинку АДРЕСА_6 , не виявлено.(т. 4 а.с.37-40)

Зазначені обставини підтверджуються і поясненнями експерта ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 травня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі № 487/2530/13-ц - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Т.В. Крамаренко

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року