ЄУН № 336/2855/20
пр. № 2/336/2035/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом, який підписано та подано від його імені представником адвокатом Кузьміновим Д.В., до АТ «КБ «ПриватБанк», вказавши, що 26.10.2017 року за №10286 приватним нотаріусом Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DN81AR03110194, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач, 04.12.2007 року, в сумі 1034495,67 гривень. Вказуючи, що з наданих нотаріусу документів не вбачалось, що заборгованість була безспірною, період стягнення заборгованості у виконавчому написі перевищує трирічний строк, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 26.10.2017 року.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.08.2020 року було закрите підготовче провадження у цивільній справі, призначено судовий розгляд справи, клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення.

26.08.2020 року представник позивача направив до суду клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 31.08.2020 року було задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Завалієва А.А. копії всіх документів, які були надані заявником при зверненні за видачею виконавчого напису 26.10.2017 року (реєстровий номер 10286).

21.09.2020 року до суду надійшли витребувані документи від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А.

Представник позивача адвокат Кузьмінов Д.В. в судовому засіданні 10.08.2020 року позов підтримав, вказавши, що ОСОБА_1 дізналась про існування виконавчого напису після накладення арешту на її банківський рахунок. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню, не є безспірною, окрім цього, період, за який АТ «КБ «ПриватБанк» просять стягнути заборгованість становить 10 років. Окрім цього, банком порушений строк та порядок нарахування відсотків за кредитним договором та комісії та виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності, у зв`язку з чим наполягав на задоволенні позову.

Відповідач 20.07.2020 року направив до суду відзив на позовну заяву за змістом якого заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що позивачеві надсилались вимоги про усунення заборгованості за договором, однак, заборгованість не була погашена. Строк позовної давності переривався шляхом сплати позивачем коштів в рахунок погашення заборгованості та банком були надані всі документи, необхідні для вчинення виконавчого напису.

Разом з відзивом було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору в судові засідання не з?явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання 24.12.2020 року представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача на підставі наданих доказів, наполягаючи на задоволенні позову.

В ході розгляду справи інших заяви чи клопотань не заявлялося та судом не вирішувалося.

При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне.

04.12.2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DN81AR03110194, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредитні кошти на строк з 04.12.2007 року по 03.12.2014 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 159977,68 гривень на наступні цілі: 104130 гривень на купівлю автомобіля, 34 гривні для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2, на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № DN81AR03110194 від 04.12.2007 року, договором особистого страхування № DN81LK03110194 від 04.12.2007 року на строк до 03.12.2008 року у сумі 5935,41 гривень, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 8330,40 гривень та у розмірі 41547,87 гривень на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту а придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що період сплати становить з 4 по 8 число кожного місяця. Погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку:

Щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2541,95 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

04.09.2017 року ПАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач, звернулось до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. із заявою про вчинення виконавчого напису.

До заяви про вчинення виконавчого напису, представником стягувача було долучено копію кредитного договору № DN81AR03110194 від 04.12.2007 року, розрахунок заборгованості за вказаним договором за період з 06.12.2007 року по 31.07.2017 року, письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором та реєстр відправки листів, у тому числі й ОСОБА_1

26.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 10286, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь з ПАТ «КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ «КБ «ПриватБанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № DN81AR03110194 від 04.12.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.07.2017 року, грошових коштів у сумі 1034495,67 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 129087,62 гривень, 78356,61 гривень заборгованості по відсоткам, 34936,85 гривень заборгованості з комісії, 792114,59 гривень пені.

Вказано, що стягнення здійснюється за період з 05.12.2007 року по 31.07.2017 року, витрати за вчинення виконавчого напису становлять 1800 гривень.

Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом 3 років.

22.02.2018 року постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження №55870518 з виконання виконавчого напису №10286 від 26.10.2017 року виданого приватним нотаріусом ЧМНО Завалієвим А.А. про стягнення 1036295,67 гривень з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 28.02.2020 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №55870518, а саме на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 .

07.04.2020 року АТ «Альфа-Банк» накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в АТ «Альфа-Банк».

За посиланням в тексті позову, 16.04.2020 року ОСОБА_1 в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження дізналась про існування виконавчого провадження та виконавчого напису про стягнення заборгованості.

Під час розгляду справи суд виходять з таких норм законодавства.

Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

П.2 Переліку документів на час вчинення нотаріальної дії було передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому, Перелік документів не передбачав інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19).

Як вказував Верховний Суд у постанові №158/2157/17 від 15.04.2020 року, підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15.

Суд погоджується з доводами представника позивача щодо встановлення факту надання банком нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що узгоджується з позицією Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015 року.

З наданої копії вимоги про усунення порушень за кредитним договором №DN81AR03110194 від 04.12.2007 року та копії поштового реєстру не вбачається, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про направлення такої вимоги, оскільки банком не надано доказів вручення чи неотримання поштового відправлення.

Окрім цього, виконавчим написом встановлений період стягнення заборгованості з 04.12.2007 року по 31.07.2017 року, тобто за період більший ніж три роки.

Згідно з п.п. 3.3. п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Як вказує ВП ВС у постанові від 28.03.2018 року №444/9517/12 пр. №14-10цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно зі ст. 1060 ч. 2 ЦК України.

Проте, згідно з розрахунком заборгованості, нотаріусом у безспірному порядку задоволені вимоги банку про стягнення нарахованих відсотків після 03.12.2015 року, тобто після закінчення строку дії кредитного договору.

Це саме стосується й нарахування банком пені, яка стягнута за виконавчим написом та була нарахована також після закінчення строку дії кредитного договору, що суперечить висновкам, викладеним у постановах ВП ВС від 31.10.2018 року №202/4494/16 пр. №14-318цс18, від 28.03.2018 року №14-10цс18, від 04.07.2018 року №14-154цс18.

За обставин, встановлених судом, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, оскільки банком не доведено безспірність нарахованих сум, не надано розрахунку заборгованості за весь пред`явлений період, тому суд прийшов до висновку про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10286 від 26 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаємо наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, працює за адресою: м. Чернігів, пр. Миру, 55.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення виготовлений 11.01.2021 року