Справа № 395/1523/19 Провадження № 2/395/32/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, вказавши, що 04 червня 2007 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н (далі - «Кредитний договір»), згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Позивач свої зобов`язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит. Останній передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 04 червня 2007 р. заборгованість склала 5202,19 грн., де 3974,95 грн. - заборгованість за кредитом; 896,63 грн. - заборгованість за відсотками; 330,61 грн. - заборгованість з комісії та пені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_3 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 . До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в т.ч. заборгованість по вищевказаному кредиту. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.01.10.2019 року до спадкоємців, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість по вищевказаному кредитному договору та судові витрати.

Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте направив разом з позовом до суду клопотання, в якому зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, при цьому направила до суду заяву, згідно якої просила повністю відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його не доведеністю.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, при цьому направила до суду заяву, згідно якої рішення суду залишає на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.06.2007 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н від 04.06.2007 року, згідно якого АТ КБ "Приватбанк" надав ОСОБА_3 кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, що підтверджується претензією кредитора (а.с.20), листами-претензіями (а.с.22-23), копією вироку суду (а.с.76).

У відповідності до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2014 року, який набрав законної сили, встановлено, що 17 грудня 2013 року у вечірній час ОСОБА_3 перебував у гостях у свого знайомого ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_4 помітив, що у гр. ОСОБА_3 з кишені штанів випала кредитна картка «Приват Банку». В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення даної кредитної карти. В подальшому, реалізовуючи злочинний намір направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись вільним доступом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, таємно викрав кредитну картку «Приват Банку», на рахунку якої був допустимий кредитний ліміт в сумі 4000 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 120 від 10.06.2014 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області.

Станом на 06 червня 2014 р. заборгованість за кредитом склала 3974,95 грн. (а.с.9-11).

Після смерті ОСОБА_3 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією спадкової справи № 205-2014 на померлого ОСОБА_3 .

07 липня 2017 року відповідач ОСОБА_5 зареєструвала з шлюб та змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Новомиргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 27.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК У країни).

Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.ст.1269 ч.1, 1270 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців, при цьому облік такого строку починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ч.5 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (6 місяців).

Судом встановлено, що лише відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки вони своєчасно подали заяву про прийняття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і не відмовилися від неї протягом встановленого ЦК України строку. У зв`язку з наведеним позивач правомірно направив лист-претензію до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, проте жодних дій з приводу виконання зобов`язання відповідачами не було виконано, що підтверджується вищевказаними листами-претензіями.

Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, комісії та пені за несвоєчасну сплату кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору, а також на фотокопію витягу з кредитного договору, при цьому безпосередньо повний текст спірного кредитного договору з підписами померлого ОСОБА_3 суду не наданий.

Згідно Витягу із Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг із Умов надавались для ознайомлення померлому ОСОБА_3 та він погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання померлим ОСОБА_3 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані померлому ОСОБА_3 . Умови та правила банківських послуг, відсутність підтвердження домовленості сторін про сплату відсотків, комісії, пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із померлим ОСОБА_3 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПРИВАТБАНК, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені кредитним договором, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису померлого ОСОБА_3 , а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 04.06.2007 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків, комісії, пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17.

Таким чином, зваживши у сукупності надані АТ КБ "ПРИВАТБАНК" докази по справі, суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_3 не виконав взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість у сумі 3974,95 грн. в рівних частинах з кожного згідно до ст.1281 ч.1 ЦК України, яка складається з заборгованості за кредитом, що передбачено кредитним договором б/н від 04.06.2007 року, а також судові витрати по справі, а позовні вимоги про стягнення відсотків, комісії та пені не підлягають задоволенню, оскільки відсутні правові підстави для їх стягнення.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в дольовому порядку (1467,84 грн. (1921 х 76,41%)/2), що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, у відповідності до ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 1987 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 1987 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 733 (сімсот тридцять три) гривні 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 733 (сімсот тридцять три) гривні 92 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 25 лютого 2020 року.

Суддя В.А. Орендовський