Провадження 2-р/127/5/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

представника заявника позивача у справі ОСОБА_1 Романенко М.М.,

відповідача у справі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року у справі № 127/20440/16 ц,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.02.2020 року звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2017 у справі № 127/20440/16 ц, мотивуючи свою заяву тим, що 19.09.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області розглянута справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки земельної ділянки.

Вказаним рішенням суду визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 19 серпня 2013 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. на земельну ділянку, площею 0,0859 гектара, у межах, згідно з планом, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ), переданої для ведення садівництва, належної померлому ОСОБА_4 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого Вінницькою міською радою 24.09.1997 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 29.05.1997 року № 433, кадастровий номер земельної ділянки :02:021:0137. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Після набрання законної сили рішенням суду позивач звернувся до Першої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на всю спірну земельну ділянку, однак 11.12.2019 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що, на думку нотаріуса, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Також в постанові нотаріус зазначила, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними та підстави для усунення від права на спадкування ОСОБА_2 відсутні. Враховуючи викладене нотаріус зазначив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на всю земельну ділянку, що входить до складу спадщини, ОСОБА_1 . Заявник зазначає, що нотаріус на власний розсуд трактує судове рішення, що і обумовило його звернення до суду з заявою про роз`яснення рішення суду.

Представник заявника - позивача по справі ОСОБА_1 ОСОБА_7 на запитання суду повідомила, що рішення суду їй зрозуміле, однак позивач по суті не погоджується з діями нотаріуса з невидачі свідоцтва про право на всю спірну земельну ділянку. На запитання суду не змогла зазначити, в чому саме полягає незрозумілість рішення суду.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що їй рішення суду зрозуміле, воно не є таким, що допускає двозначного тлумачення.

Суд, заслухавши представника заявника та відповідача, дослідивши доводи заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

При розгляді цивільних справ суди, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглядають цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (в редакції ЦПК України, яка була чинною станом на час ухвалення судового рішення).

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду; роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання; якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, в тому числі і шляхом вчинення нових процесуальних дій, спрямованих на встановлення тих обставин, що не були предметом дослідження.

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Рішення суду, постановлене у справі № 127/20440/16 ц, є простим, доступним, зрозумілим та таким, що не припускає різного тлумачення. У цьому зв`язку суд не вбачає підстав для роз`яснення рішення суду, оскільки ті питання, які представник заявника просить суд роз`яснити, не були предметом судового дослідження (суд під час ухвалення рішення не прописував процедуру виконання рішення). Питання постановлені заявником для роз`яснення судом виходять за межі предмету розгляду, вони пов`язані з процедурою виконання рішення, а не тлумачення ухваленого судом рішення, яке неможливо виконати через його незрозумілість.

У цьому зв`язку суд також зазначає, що представник заявника на запитання суду, які саме частини рішення є незрозумілими для позивача та потребують роз`яснення, не змогла навести жодного твердження з цього приводу. По суті всі твердження представника заявника зводяться до незгоди з діями нотаріуса з невидачі свідоцтва про права на спадщину на всю спірну земельну ділянку та незгодою з власним тлумаченням нотаріусом судового рішення, а ці обставини виникли вже після набрання судовим рішенням законної сили.

Окрім наведеного, суд звертає увагу на те, що заявник не зазначає, які частини рішення суду він просить викласти більш повно та чітко, його доводи по своїй суті зводяться до того, що він просить суд роз`яснити яким чином підлягає виконанню рішення.

По суті представник заявника просить внести у текст рішення нові дані, які не були предметом дослідження в ході розгляду цивільної справи по суті шляхом пропису процедури виконання рішення суду.

У цьому зв`язку суд також звертає увагу заявника на те, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним у рішенні вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

На підставі викладеного в задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 271, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року у справі № 127/20440/16 ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частки земельної ділянки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: