Справа № 418/7/20
РІШЕННЯ

іменем України

"02" березня 2020 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі:головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Кірічевої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове у порядку спрощеного позовного провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Великоцька сільська рада Міловського району Луганської області.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою у якій просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона не проживає за вказаною адресою з 2009 року.

Позовну заяву позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що є власником на праві приватної власності житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.10.2009 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 1555 від 14.10.2009 року. В належному позивачу будинку зареєстрована ОСОБА_2 , яка є дочкою колишнього власника будинку. Зазначає, що ніяких речей відповідача на теперішній час у будинку не має. Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в належному будинку з 2009 року, підтверджується Актом про не проживання складеного комісію в складі депутата Великоцької сільської ради Міловського району Іващенко К.М. , за участю сусідів. Не зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку, не отримує кореспонденцію, комунальні послуги не сплачує, не знімається з реєстраційного обліку, чим позбавляє його можливості оформити житлову субсидію та розпоряджатися власністю на свій розсуд (продати квартиру, тощо). Він з відповідачем ОСОБА_2 членами однієї сім`ї не являються, спільного господарства ніколи не вели.

Враховуючи те, що вказаний спір виник з житлових правовідносин, є немайновим, а також незначної складності, є пріоритетним швидке вирішення вказаної справи, окрім цього вказаний спір не підпадає під положення ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у якій передбачені спори, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, вказана справа є малозначною та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а тому відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа була розглянута без повідомлення сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 15.01.2020 року по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, однак у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що він підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, яку слід вважати неповажною, відзив з запереченнями на позовну заяву не подала.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи без виклику і повідомлення сторін в порядку спрощеного провадження, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до копії паспорту гр. України серії ЕК № 429170 виданого 29.05.1997 року позивач є громадянином України. (а.с. 6-7)

З договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.10.2009 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 1555 від 14.10.2009 року слід, що позивач ОСОБА_1 , є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 8-10).

Згідно відповіді УДМС України від 10.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 з 12.04.2007 року зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 23)

Відповідно до інформації, наданої Великоцькою сільською радою Міловського району Луганської області відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.16).

Відповідно акту складеного комісію в складі депутата Великоцької сільської ради Міловського району Іващенко К.М. за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_2 , але з 2009 року по теперішній час у будинку не проживає. (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України слід, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України слід, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України слід, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі й на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно висновку, який викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 цс 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Як слід з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 з 2009 року не проживає за місцем своєї реєстрації в будинку по адресу: АДРЕСА_2 без якихось поважних причин, не цікавиться житлом за вказаною адресою, не здійснює платежів за користування житловим приміщенням та не бере участі в його утриманні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до ст. 405 ЦК України підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку, власником якого є позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст. 319,391 ЦК України, ст. ст. 7 ч. 13, 10, 12, 17, 81, 89, 128 ч. 11, 263-265, 273, 279 ч. 5, 354, 355 ЦПК України.

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2 .

Копію заочного рішення направити позивачу та відповідачам протягом 2 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Згідно вимог ч.1 п. 15 п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. Таким чином, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено сторонами до Луганського апеляційного суду через Міловський районний суд Луганської області протягом 30 днів.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.І. Чехов