22-ц/812/271/20Провадження №22-ц/812/271/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: прокурора Качауна А.О., представника Державної казначейської служби України Чернієнко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 489/2820/19 за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «РосКосметика»

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва ухваленого 26 листопада 2019 року, під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в приміщенні того ж суду по справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «РосКосметика»

до

Миколаївської місцевої прокуратури № 1, Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «РосКосметика» звернулося до суду з позовом до Миколаївської місцевої прокуратури № 1, Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Позивач зазначав, що слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва задовольнив клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про надання дозволу на проведення обшуку нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , власником яких є позивач, в рамках кримінального провадження № 0002867 від 29 червня 2017 року, які нібито вчинені посадовими особами позивача за кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 191 КК України. 05 та 06 вересня 2017 року було проведено обшук та здійснено виїмку майна, що належали підприємству на праві власності. Після чого слідчим суддею винесено ухвалу про арешт майна, яке було вилучено під час проведення обшуку. Однак, 29 грудня 2018 року вказаний арешт скасовано слідчим суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області.

У зв`язку з незаконними діями, а саме проведенням обшуку, виїмкою та арештом майна належного позивачу на праві власності, було завдано підприємству майнову шкоду, яка полягала в припиненні роботи на підприємстві протягом двох днів під час проведення обшуку. Також досудове розслідування стало причиною втрати позивачем контрагента ПП «Organic Food», оскільки останній відмовився бути його партнером у бізнесі, через що позивач недоотримав товар від даного підприємства. Також ТОВ «РосКосметика» завдано моральної шкоди та призвело до позбавлення можливостей реалізації діяльності підприємства.

Крім того, в ході підготовки розгляду у Центральному районному суді м. Миколаєва цивільної справи № 490/7498/17 та здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0002867 від 29 червня 2017 року позивачем сплачено адвокату Бєліку В.Г. за надані юридичні послуги 257783,37 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд відшкодувати за рахунок державного бюджету майнову шкоду, а саме: за неотримання прибутку за два дні простою підприємства з вини органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 113432,00 грн., за неотримання доходу в результаті втрати контрагентів з вини органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 588782,04 грн., за понесені витрати, сплачені адвокату ОСОБА_1 за надання юридичних послуг у розмірі 257783,37 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що підстави для відшкодування майнової шкоди визначені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду» в зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальній справі № 0002867 від 29 червня 2017 року, щодо вчинення посадовими особами ТОВ «РосКосметика» кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України відсутні, а доказів щодо неправомірних дій органів державної влади внаслідок яких ТОВ «РосКосметика» спричинено матеріальну шкоду, в порядку загальної норми ст. 1176 ЦК України, позивачем суду не надано.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, позивач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно вважав недоведеним факт спричинення матеріальної шкоди, а також що наданий позивачем розрахунок ґрунтується на приблизних підрахунках та не підтверджений належними та допустимими доказами, а також що завдання майнової шкоди позивачу не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідачів.

Проте, на думку апелянта, заподіяння майнової шкоди підтверджено належними та допустимими доказами доданими до позовної заяви, яким суд не надав належної оцінки, а саме копією фінансово звіту ТОВ «РосКосметика», звітом про фінансові результати за 2017 рік, актом звірки взаємних розрахунків ТОВ «РосКосметика» з ПП «Organic Food», а також копією договору про надання адвокатської допомоги та платіжним дорученням про оплату послуг адвоката.

Також, неправомірність дій прокуратури, поліції та слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва підтверджується листом в.о. заступника начальника Головного управління ДФС у Миколаївській області від 09 листопада 2017 року, в якому доводи прокурора викладені в його клопотанні спростовано, фактами зміни 07 листопада 2017 року кваліфікації у кримінальному провадженні з ч. 3 ст. 191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем) на ч. 2 ст. 212 КК України (ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та на ч. 4 ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів), зміною підслідності, а також змістом ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2018 року, якою арешт майна скаржника було скасовано.

На вказану апеляційну скаргу Миколаївською місцевою прокуратурою №1 подано відзив, в якому зазначено про безпідставне посилання апелянта на доведеність винних дій органів державної влади та заподіяння внаслідок цього майнової та моральної шкоди позивачу. Так, Миколаївська місцева прокуратура №1 Миколаївської області у відзиві вказує на те, що скасування арешту тимчасово вилученого майна і документів не входить до переліку випадків передбачених законом як підставу для відшкодування шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає в повній мірі.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні слідчого відділу Центрального відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження № 0002867 відомості про яке внесені до ЄРДР 29 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України по факту привласнення коштів державного бюджету посадовими особами ТОВ «РосКосметика» шляхом безпідставного формування та відшкодування податкового кредиту з ПДВ.

В ході досудового розслідування прокурор Миколаївської місцевої прокуратури № 1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про надання дозволу про проведення обшуку автомобіля «TOYOTA SEQUОIА» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , з метою відшукання та вилучення грошей, цінностей та іншого майна, набутого в результаті вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2017 року надано дозвіл на проведення обшуку вказаного автомобіля «TOYOTA SEQUОIА» реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою відшукання та вилучення майна належного ТОВ «РосКосметика».

31 серпня 2017 року слідчим суддею Центрального районного суду м.Миколаєва задоволено клопотання Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в межах цього ж кримінального провадження та надано дозвіл на проведення обшуку офісу ТОВ «РосКосметика».

05-06 вересня 2017 року на підставі вказаної ухвали суду, проведено обшук нежитлових будівель АДРЕСА_2 /2 АДРЕСА_3 , власником яких був ТОВ «РосКосметика». В ході обшуку вилучено речі та документи, а саме: круглі печатки, штамп-факсиміле, конверти, квитанцію, жорсткий диск, аркуші паперу, звіт по рахунку, роздруківки, чорнові рукописні записи, листи, контракти, скріплений пакет документів з довіреністю, додатковою угодою та договором, комп`ютери, міжнародну товарно-транспортну накладну, екземпляри міжнародної ТТН, примірники акту виконаних робіт, специфікацію, блокноти, ноутбук, інвойси, папки з файлами, зошит, папку з матеріалами семінару тощо, як такі, що могли бути предметом вчинення кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення, або використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Слідчий відділення СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва з погодженим із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про накладення арешту на вилучене майно у ході проведеного 05 вересня 2017 року обшуку за місцем знаходження офісу ТОВ «РосКосметика» за адресою: м. Миколаїв, вул. Казарського, 3/2.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року, накладено арешт на майно вилучене у ході проведеного 05 вересня 2017 року обшуку за місцем знаходження офісу ТОВ «РосКосметика» за адресом: м. Миколаїв, вул. Казарського, 3/2

В подальшому, ТОВ «РосКосметика» звернулось з клопотанням про скасування арешту вказаного майна. Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2018 року, вказаний арешт тимчасово вилученого майна і документів, які були накладені ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року скасовано (а.с. 19).

Позивач в своїх вимогах посилається на те, що через неправомірне проведення обшуку нежитлових будівель, власником яких є ТОВ «РосКосметика» 05-06 вересня 2017 року було припинено роботу на підприємстві ТОВ «РосКосметика» та завдано майнову шкоду у розмірі 113432 грн. неотриманого прибутку.

Крім цього, позивач зазначає, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0002867 від 29 червня 2017 року призвело до втрати ним контрагенту ПП «Organic Food», оскільки останній відмовився бути його партнером у бізнесі. В результаті вказаної втрати партнера, позивачу завдано майнову шкоду у виді неотриманого доходу у сумі 588782,04 грн.

Відповідно до листа ПП «Organic Food» від 10 листопада 2017 року за вих. № 11-10/4, вбачається, що ПП «Organic Food» тимчасово припиняє співпрацю з компанією ТОВ «РосКосметика» з проханням відмінити всі раніше розміщенні заявки на виготовлення ароматів для ТОВ «РосКосметика», оскільки правоохоронними органами проведені обшуки та вилучені печатки, деяка оргтехніка та документація, що призвело до неотримання доходів у розмірі 588782,04 грн. (а.с. 25).

Крім цього, згідно листа Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області від 09 листопада 2017 року за вих. №8855/10/14-29-12-01-09, вбачається, що відповідно до наявних баз даних підприємством ТОВ «РосКосметика» у деклараціях з податку на додану вартість по операціях за січень травень 2017 року відображено обсяги постачання (без податку на додану вартість) на адресу ТОВ «РосКосметика» у сумі 7617504 грн. крім того ПДВ 1523501 грн., а також відображено обсяги придбання (без податку на додану вартість) у підприємства ТОВ «Промхімскло» на суму 2082775 грн., крім того ПДВ 416555 грн. (загальний обсяг придбання 2499330 грн.). За період з березня по травень 2017 року ТОВ «РосКосметика» не заявляло до бюджетного відшкодування суму 416555 грн. по контрагенту ТОВ «Промхімскло». По відношенню до ТОВ «РосКосметика» сума 1523498 грн. є сумою податкових зобов`язань з податку на додану вартість, яка виникла в результаті постачання товарів/ послуг на адресу ТОВ ТД «РосКосметика» та не може бути від`ємним значенням з податку (а.с.18). Таке на думку позивача виключає наявність у діях посадових осіб ознак кримінального порушення.

У статтях 55, 56 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2), відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини 2).

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливістю суб`єктивного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець видокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( далі Закону № 266/94-ВР).

Пунктом 1 частини першої статті 1 вказаного Закону передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною другою статті 1 Закону встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктом 1 статті 1, пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Тобто чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Аналогічні норми також містяться і в ст. 1, 3 спеціального Закону №266/94-ВР, а саме у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Також, у статті 42 КПК України міститься широке коло прав, одним із яких є право вимагати відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в порядку, визначеному законом, а також відновлення репутації, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися. У чинному КПК України це право закріплене вперше.

Чинний КПК України містить главу під назвою «Відшкодування (компенсація) шкоди у кримінальному провадженні, цивільний позов», згідно зі статтею 130 якої шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

За вказаних обставин, районний суд, повно та всебічно дослідив обставини справи, встановивши відповідні факти, вірно визначив характер спірних правовідносин як такі що виникли, в зв`язку з проведенням досудового слідства у кримінальному провадженні, вірно визначив законодавство, яке їх регулює та аналізуючи наведені законодавчі норми, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ст. 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР.

Так, відповідно до наведених позивачем та встановлених судом обставин, кримінального провадження за № 0002867 на даний час триває.

Позивач вказує на незаконні дії правоохоронних органів щодо проведення обшуку, виїмки та арешту майна належного позивачу на праві власності призвело до матеріальних збитків та моральної шкоди, а також стало причиною вимушених витрат на правову допомогу адвоката в значних розмірах.

Проте, відповідно до наведених правових норм, вказані незаконні дії мають бути підтверджені лише внаслідок закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Такі докази в матеріалах справи відсутні, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Таким чином, діюче законодавство чітко визначає порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. При цьому, встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, в даному випадку - прокуратури, а не суду, які за результатами визначення розміру такої шкоди виносять постанову, яка може бути оскаржена до суду.

За такого, в зв`язку з відсутністю, передбачених законом, доказів щодо неправомірності дій посадових осіб вказаних державних органів, право на відшкодування майнової чи моральної шкоди у позивача не виникло.

Також районний суд дійшов правильного висновку, що такі підстави відсутні і за загальними правилами відшкодування шкоди, передбаченими положеннями ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України, відповідно до яких вина заподіювача шкоди є складовою частиною майнової відповідальності та має бути доведеною, проте, як зазначено вище такі належні докази відсутні, що виключає наявність причинно-наслідкового зв`язку винних дій з заподіянням шкоди.

За вказаних обставин, районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову ТОВ «РосКосметика» до Держави в особі Державної казначейської служби України, яка є розпорядником коштів Державного бюджету про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на недоведеність та відсутність причинно-наслідкового зв`язку з заподіянням шкоди позивачу з діями та рішеннями прокуратури, поліції та слідчого судді.

Доводи апеляційної скарги, які фактично відтворюють зміст позовних вимог, про те, що протиправність дій органів досудового слідства підтверджується листом виконуючого обов`язки заступника начальника Головного управління ДФС у Миколаївської області Раду В.К. від 09 листопада 2017 року, в якому на думку апелянта, доводи прокурора в його клопотанні про обшук були спростовані, фактом зміни кваліфікації дій посадових осіб позивача у кримінальному провадженні №0002867 від 29 червня 2017 року та закриттям кримінального провадження за попередніми ознаками злочину, також ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2018 року про скасування арешту накладеного на вилучене майно під час обшуку, постановою Апеляційного суду Миколаївської області в адміністративному провадженні про порушення митних правил стосовно уповноваженої особи ТОВ «РосКосметика» на роботу з митницею, якою було закрито адмінпровадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, від 22 червня 2018 року, не можна прийняти до уваги, з наведених в даній постанові підстав.

Так, вище зазначено, що вказані докази не є належними доказами винних дій посадових осіб правоохоронних органів у кримінальному провадженні в розумінні вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень якого, вина посадових осіб правоохоронних органів у кримінальному провадженні, має бути встановлена виключно внаслідок закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Як зазначено вище позивач на такі докази не посилається.

Розслідування у кримінальному провадженні на яке посилається позивач на даний час триває, тому наведеним апелянтом доказам, має бути надана оцінка у кримінальних провадженнях та винесено остаточне рішення відповідним органом.

Зміна кваліфікації у кримінальному провадженні, є процесуальною дією, передбаченою кримінально-процесуальним кодексом, тобто законною дією правоохоронних органів, і така дія не свідчить про закриття кримінального провадження.

Скасування арешту ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2018 року, пов`язане не з правомірністю його накладення, а з процедурою передбаченою у відповідних випадках Кримінально-процесуальним Кодексом України.

Постанова Апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2018 року прийнята в адміністративному провадженні щодо порушення митних правил уповноваженою особою позивача, не може встановлювати винуватість прокуратури, органів поліції та суду у кримінальній справі.

Оскільки протиправність дій органів досудового слідства не доведена, то підлягають відхиленню і посилання в апеляційній скарзі на доведеність заподіяння ТОВ «РосКосметика» майнових та моральних збитків, а також їх розмір, так як встановленню факту заподіяння шкоди та встановлення її розміру, має передувати доведеність вини вказаних органів.

Так, в оскаржуваному рішенні районний суд хоча і припустився до обґрунтування недоведеності розміру заподіяної шкоди, тоді як, з урахуванням наведених обставин справи, є зайвим, однак на правильність вирішення справи це не вплинуло.

Вимогами ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РосКосметика» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 24 лютого 2020 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.М.Базовкіна

Л.М.Царюк