Справа № 415/2712/19
Провадження № 22-ц/810/1072/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26 вересня 2019 року, ухваленого Лисичанським міським судом у складі: судді Фастовця В.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 120006,65 грн, який мотивувало тим, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору № б/н від 17.09.2013 року отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 24.02.2019 року за ним утворилась заборгованість в сумі 120006,65 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати в сумі 1921 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 26 вересня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що Банком не надано доказів укладення сторонами кредитного договору у належній письмовій формі, розміру цього кредиту як істотної умови договору, встановлення чи зміни будь-якого кредитного ліміту, моменту укладення договору, а само по собі користування кредитними коштами не є доказом укладення договору, не надано доказів зміни розміру кредитного ліміту, про отримання картки відповідачем, виписки коштів по рахунку, не доведено факту надання кредитних коштів, як не надано і доказів внесення відомостей щодо умов кредитування відповідача та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу позивача згідно п. 3.4. та їх систематизація в регістрах синтетичного та аналітичного обліку на паперових носіях або в електронній формі згідно п. 5.1. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого, а наданий до позову розрахунок заборгованості не може бути доказом видачі відповідачу грошових коштів і користування ними.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального і матеріального права та просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути судові витрати.

Банк вважає, що згоду на укладення договору відповідач висловив особистим підписом в анкеті-заяві, а користуючись коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив також свою згоду з формою договору та його умовами; отримання картки відповідачем як клієнтом банку підтверджується фотографією відповідача з карткою, яка додається до апеляційної скарги; розмір заборгованості підтверджено детальним розрахунком заборгованості, а доказом користування кредитними коштами є додана до апеляційної скарги виписка по рахунку, яка має статус первинного документу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В., склад колегії суддів - Кострицького В.В., Лозко Ю.П. Апеляційне провадження по справі відкрито 10 грудня 2019 року, ухвалою суду від 20 грудня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 21 січня 2020 року. 21 січня 2020 року постановлено ухвалу про розгляд цивільної справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи, відкладено розгляд справи на 04 лютого 2020 року о 12-30 год, оскільки із матеріалів справи вбачаються обставини, що унеможливлюють розгляд справи без повідомлення учасників по справі, а саме в матеріалах справи відсутні відомості щодо вручення відповідачу копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги. 04 лютого 2020 року розгляд справи відкладено на 25 лютого 2020 року у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 25.02.2020 року вилучено суддю Кострицького В.В. у зв`язку з перебуванням у відпустці, новий суддя у складі колегії Стахова Н.В.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 112).

Що стосується відповідача ОСОБА_1 то його місце проживання згідно повідомлення Управління адмінпослуг Лисичанської міськради Луганської області, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 43).

Всі судові повідомлення про розгляд справи на 04 лютого 2020 року, 25 лютого 2020 року повертаються до суду із відміткою пошти «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «адресат відсутній за зазначеною адресою».

У зв`язку із наведеним у відповідності до вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 105).

Доповідні записки від 11.01.2020 року та 19.02.2020 року на ім`я судді від помічника судді свідчать про неможливість повідомити відповідача про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, оскільки за зазначеним відповідачем у анкеті-заяві номером телефону оператором мобільного зв`язку повідомлено, що набраний номер не обслуговується.

Наведене свідчить про вжиття судом всіх можливих заходів щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Тому з урахуванням тривалості провадження по теперішній справі, сплину передбаченого частиною першою статті 371 ЦПК України шестидесятиденного строку розгляду апеляційної скарги 08 лютого 2020 року, з метою дотримання гарантованого позивачу як стороні цього провадження права на розгляд його справи впродовж розумного строку, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого в частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Відмовляючи в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі та вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання заяви позичальника, за яким отримано кредиту розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 , підписану власноруч відповідачем, та копію його паспорту, також засвідчену підписом ОСОБА_1 (а.с. 9, 35), а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.

Надані АТ КБ «ПриватБанк» не підтверджують погодження сторонами умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави відмови у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 4596,26 грн, які він фактично отримав на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Разом з тим, колегія суддів не убачає підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «КБ «ПриватБанк» процентів за договором кредиту за період з 17.09.2013 року по 01.10.2018 року у загальній сумі 115410,39 грн, виходячи зі змінної відсоткової ставки 27,60 %, 32,40 % та 42,00 %, оскільки позивачем не доведено погодження сторонами кредитного договору розміру процентів за користування кредитними коштами.

Доводи скарги в частині доведеності позивачем своїх позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами протягом розгляду справи не ґрунтуються на матеріалах справи з огляду на таке.

Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України визначено обов`язок позивача додати до позовної заяви як першої заяви по суті справи всі наявні у них докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Частина 3 статті 367 Цивільного процесуального кодексу вимагає, аби докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суд приймав лише у виняткових випадках. Зокрема, якщо учасник справи доведе неможливість їх подання раніше з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що на стадії апеляційного перегляду справи інша, ніж заявник, сторона може подати нові докази для спростування доводів апеляційної скарги. Проте неприйнятно долучення до апеляційної скарги нових доказів, які не подавалися раніше, аби посилити свою позицію, у разі відмови банку в стягненні заборгованості у зв`язку з недоведеністю її розміру, що має місце в даному випадку.

Тому колегія суддів не може взяти до уваги надані позивачем до апеляційної скарги докази у вигляді фотознімков особи чоловічої статі із платіжною карткою, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 зі стартом карткового рахунку 23.09.2009, 07.11.2013, 14.11.2013, 22.10.2014, довідок про видачу ОСОБА_1 кредитних карток із датами відкриття та терміном дії 23.09.2009 - 03/13, 11.03.2013-01/16, 07.11.2013-07/17, 07.11.2013-11/15, рух коштів по основній картці ОСОБА_1 за період з 17.09.2013-24.02.2019.

Оскільки вказані докази не приймаються апеляційним судом, то доводи апеляційної скарги, які обґрунтовуються за допомогою цих доказів, не заслуговують на увагу.

Надані ж до позовної заяви докази не підтверджують погодження відповідачем розміру процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи викладене, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26 вересня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4596,26 грн, а в іншій частині слід відмовити у задоволенні позову через необґрунтованість.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 183,94 грн судового збору (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1921 грн + за подання апеляційної скарги сплачено 2881,50 грн = 4802,50 х 4596,26:120006,65).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 вересня 2013 року: заборгованість за тілом кредиту 4596,26 грн.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 17.09.2013 року по 01.10.2018 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у розмірі 183,94 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 28 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді: