Справа № 182/8829/19
Провадження № 2/0182/320/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.04.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересована особа - Приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Апальков Євген Вікторович, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне.

Вона перебувала в шлюбних відносинах з ОСОБА_4 з 1974 року. Вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Вони мали спільний бюджет, який складався з її заробітної плати та заробітної плати її чоловіка, який вони витрачали на харчування, відпочинок, оплату комунальних платежів та інші потреби сім`ї. Фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали разом як чоловік та дружина. За час спільного життя в них народилася донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим від 03 липня 1976 року, зареєстрованим в м.Нікополі Виконавчим комітетом Нікопольської міської Ради, актовий запис № 1122. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1759. Усі витрати на його поховання вона взяла на себе, як дружина розпорядилася речами померлого. Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, яка складається з: ј частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., коридору 1 = 4,3 кв.м., житлової кімнати 2 = 12,1 кв.м., шафи 3 = 1,3 кв.м., житлової кімнати 4 =16,8 кв.м., кухні 5= 5,5 кв.м., ванної 6 = 2,0 кв.м., збиральної 7 = 1,0 кв.м., балкону = 0,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , яку вони приватизували 27 грудня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Оскільки померлий за життя не склав заповіту, вона звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Альпакова Є.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. 10 жовтня 2019 року приватний нотаріус Альпаков Є.В. видав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та зазначив, що вона є спадкоємцем четвертої черги, але видати свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємцю четвертої черги спадкування неможливо у зв`язку з тим, що не встановлено факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років на день відкриття спадщини та не підтверджено, що вона була членом сім`ї спадкодавця. Тому вимушена звернутися до суду. Після смерті ОСОБА_4 залишилися спадкоємці за законом - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не заперечують проти прийняття нею спадщини. Вона вважає себе спадкоємцем четвертої черги, оскільки з 1974 року, тобто 36 років, проживала із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але як жінка із чоловіком, мала з ним спільний побут, спільний бюджет, взаємні права та обов`язки один до одного.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.92), відповідачі проти задоволення позову не заперечували (а.с.53, 55).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України.).

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно до пункту 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка по справі перебувала в шлюбних відносинах з ОСОБА_4 з 1974 року. Вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15); мали спільний бюджет, який складався з їх заробітних плат, які вони витрачали на харчування, відпочинок, оплату комунальних платежів та інші потреби сім`ї. Фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали разом як чоловік та дружина. За час спільного проживання в позивачки з ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер (а.с.7). Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді ј частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м., коридору 1 = 4,3 кв.м., житлової кімнати 2 = 12,1 кв.м., шафи 3 = 1,3 кв.м., житлової кімнати 4 =16,8 кв.м., кухні 5= 5,5 кв.м., ванної 6 = 2,0 кв.м., збиральної 7 = 1,0 кв.м., балкону = 0,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , яку сторони по справі приватизували 27.12.2006 року (а.с.9-13). Оскільки померлий за життя не склав заповіту, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Альпакова Є.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, 10.10.2019 року приватний нотаріус Альпаков Є.В. видав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де зазначив, що не встановлено факт проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років на день відкриття спадщини та не підтверджено, що вона була членом сім`ї спадкодавця. Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 залишилися спадкоємці за законом відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не заперечують проти прийняття спадщини позивачкою. Суд вважає доведеним факт проживання позивачки зі спадкодавцем з 1974 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як жінка із чоловіком, і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 протягом 36 років до часу відкриття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частини квартири АДРЕСА_2 (загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м.; що складається з: коридору 1 = 4,3 кв.м., житлової кімнати 2 = 12,1 кв.м., шафи 3 = 1,3 кв.м., житлової кімнати 4 =16,8 кв.м., кухні 5= 5,5 кв.м., ванної 6 = 2,0 кв.м., збиральної 7 = 1,0 кв.м., балкону = 0,9 кв.м.) в будинку АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал