ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» листопада 2020 року

м. Харків

справа № 953/1814/20-ц

провадження № 22ц/818/3880/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2020 року в складі судді Попрас В.О.

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 та є споживачем послуг, які надає Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі».

Зазначив, що на підставі розпорядження Харківського міського голови від 07 жовтня 2019 року № 44/1 «Про початок опалювального сезону в м. Харкові» надання послуг щодо теплопостачання житлових будинків повинно було розпочатися з 15 жовтня 2019 року. Однак, в їхньому під`їзді № 6 опалювальний сезон розпочався з 17 грудня 2019 року. Так, централізоване опалення було відсутнє у листопаді з 22 листопада 2019 року по 25 листопада 2019 року, в грудні - протягом 12 днів. За листопад 2019 року йому нараховано 770, 94 грн, за грудень - 1119,32 грн.

У зв`язку з чим вважав, що сума оплати через ненадання послуги з централізованого опалення в листопаді та грудні 2019 року повинна бути зменшена на 3132,65 грн. Проте, відповідач перерахунок не зробив.

Просив зобов`язати Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звільнити його від оплати за послуги з теплопостачання в листопаді 2019 року в розмірі 770,94 грн та в грудні 2019 року - 1119,32 грн; зобов`язати Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виплатити йому перерахунок оплати за ненадані послуги з централізованого опалення в листопаді 2019 року в розмірі 2027,00 грн, в грудні 2019 року -1105,65 грн; накласти на Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» штрафні санкції за перевищення нарахувань за фактично відпущену теплову енергію в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 608 100,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2020 року - в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що встановлений прилад обліку теплопостачання не спростовує те, що мешканці будинку перебували у неопалювальних квартирах. Вважав, що технічна справність, працездатність та правильність показань приладу обліку підлягає сумніву, оскільки відповідач надав суперечливі свідчення щодо повірки лічильника. Зазначив, що в акті огляду приладу обліку теплової енергії не зазначено дату пломбування та монтажу приладу, відсутній його підпис або підпис одного з мешканців під`їзду. Прилад обліку був оглянутий лише 25 лютого 2020 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що в серпні 2012 року в під`їздах 5 та 6 будинку встановлено прилади обліку теплової енергії. Нарахування за опалення виконуються тільки за показаннями. Встановлений теплолічильник пройшов первинну повірку при випуску з виробництва. Наступну повірку буде проведено у 2022 році. Показання приладу знімаються працівниками відповідача щомісяця до 25 - числа звітного місяця та фіксуються в «Відомостях обліку споживання теплової енергії, які зберігаються на філії Комунального підприємства «Харківські теплові мережі». У зв`язку з проведенням ремонтних робіт на внутрішньо квартальних тепломережах та внутрішньобудинковій системі опалення у листопаді - грудні 2019 року опалення у під`їзді № 6 було відсутнє. Тому, нарахування виконано у листопада - з 09 листопада 2019 року по 25 листопада 2019 року та у грудні - з 26 листопада 2019 року по 19 грудня 2019 року. Після отримання позову працівниками відповідача виконано обстеження теплолічильника. Дефектів у ньому не виявлено. Нарахування за опалення та гарячу воду відбувається згідно показань приладу обліку теплової енергії та приладу обліку гарячої води. Така відповідь була надана позивачу 14 січня 2020 року. Також надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, згідно якого засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ЕН 1434-1:2015. Надано акт О-460 про огляд засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається, що механічні пошкодження та ознаки самовільного втручання в роботу засобу вимірювальної техніки - не виявлені, пломби без ушкоджень, протікань не виявлено.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 11 листопада 2020 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою від ОСОБА_1 в черговий раз надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, однак доказів щодо цього (довідка, лікарняний тощо) ним не надано. Враховуючи, що справа неодноразово призначалася до розгляду, її розгляд відкладався за заявами ОСОБА_1 без надання з його боку причин відкладення, встановлений Законом термін перегляду справи в суді апеляційної інстанції закінчився (справа знаходиться в провадженні з червня 2020 року), чергова заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи залишена без задоволення.

Заяв про відкладення розгляду справи від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довів, що його права порушені відповідачем.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем послуг, які надає Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі».

Розпорядження Харківського міського голови № 44/1 від 07 жовтня 2019 року «Про початок опалювального сезону в м. Харкові» з 15 жовтня 2019 року розпочато надання послуг з теплопостачання в лікарнях, закладах освіти та інших закладах соціально-культурного призначення, житлових будинках м. Харкова. Зобов`язано, зокрема, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» забезпечити подачу теплоносія за графіками (а.с.10).

ОСОБА_1 надав список мешканців під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_1 , які засвідчили многократні факти відсутності опалення у своїх квартирах у жовтні, листопаді та грудні 2019 року (а.с.11-12).

З рахунку за послуги з теплопостачання за листопад 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 за опалення нараховано 770,94 грн, а за грудень 2019 року - 1119,32 грн (а.с.13,15).

08 грудня 2019 року та 15 грудня 2019 року мешканці під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 склали акт огляду приладу обліку теплової енергії, яким встановлено, що 08 грудня 2019 року та 15 грудня 2019 року при огляді приладу обліку теплової енергії, встановленого в підвалі під`їзду № 6 ними виявлено, що прилад функціонує навіть при відсутності подачі тепла до квартир та постійно збільшує показання лічильника (а.с.16, 17).

23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» з заявою, в якій просив звільнити його від оплати за послуги з теплопостачання за листопад та грудень 2019 року (а.с.20-21), на яку надано відповідь, в якій зазначено, що нарахування по опаленню мешканцям під`їзду № 6 виконуються за фактично надані послуги згідно з показаннями приладу обліку, підстави для проведення перерахунку у Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» відсутні.

Як вбачається з даних аварійно-диспетчерської служби Київської філії, опалення у під`їзді № 6 у листопаді - грудні 2019 року було відсутнє, у зв`язку з проведенням ремонтних робіт на внутрішньоквартальних тепломережах та внутрішньобудинковій системі опалення: з 08-00 годин до 18-00 години 28 листопада 2019 року; з 07-00 годин 06 грудня 2019 року по 02-00 години 07 грудня 2019 року; з 12-00 годин 07 грудня 2019 року по 15-00 годин 10 грудня 2019 року, з 08-00 годин до 21-40 годин 10 грудня 2019 року; з 08-00 годин 12 грудня 2019 року по 03-00 годин 13грудня 2019 року; з 17-00 годин 13 грудня 2019 року по 17-00 годин 17 грудня 2029 року; з 08-00 годин до 21-20 годин 19 грудня 2019 року; з 08-00 годин до 20-45 годин 21 грудня 2019 року. Нарахування за опалення виконані відповідно до наданої «Відомості обліку споживання теплової енергії»: у листопаді - з 09 листопада 2019 року до 25 листопада 2019 року; у грудні 2019 року - з 26 листопада 2019 року до 19 грудня 2019 року.

09 грудня 2019 року ОСОБА_1 сплатив 500,00 грн за надані послуги з централізованого опалення (а.с.36а).

Із свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Національним науковим центром «Інститут метрології» від 18 січня 2018 року вбачається, що теплолічильник SUPERCAL 531 зав. № 21812619 виробник «AQUATHERM» відповідає вимогам ДСТУ ЕN 1434-1:2015 Теплолічильники (а.с.53).

25 лютого 2020 року представниками Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» складено акт 0-460 про огляд засобу вимірювальної техніки. Зроблено контрольний зйом показань приладу обліку теплової енергії SUPERCAL 531 зав. № 21812619. Під час зняття показань приладу механічні пошкодження та ознаки самовільного втручання в роботу засобу вимірювальної техніки не виявлені, пломби без ушкоджень, протікань не виявлено. Зазначено, що попередня перевірка проводилася 07 липня 2016 року (а.с.54).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Між сторонами виникли правовідносини з надання комунальних послуг з теплопостачання до жилого приміщення, зокрема, де мешкає ОСОБА_1 за опалювальний період з листопада 2019 року по грудень 2019 року, тому дані правовідносини регулюються ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (стаття 2 цього Закону).

Відповідно до частини 1 статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт.

Частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 2 статті 8 Закону передбачено, що виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі, шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; виплачувати споживачу штраф за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відновних робіт у розмірі, визначеному законодавством; своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Статтею 16 Закону передбачені загальні вимоги до надання житлово-комунальних послуг.

Надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення, виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.

Якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

Обов`язок забезпечення відповідності якості послуги з управління встановленим вимогам та договору покладається на управителя багатоквартирного будинку.

У разі настання перерв, визначених цією статтею, плата за відповідні житлово-комунальні послуги за час таких перерв не нараховується.

При цьому факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги, що є порушенням умов договору в розумінні статей 526, 530 Цивільного кодексу України, повинен бути зафіксований належним чином.

Відповідно до статті 21 Закону одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Згідно з статтею 27 Закону у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг .

За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Аналогічні положення містять і пункти 33-39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 цей Порядок визначає механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг (далі - виконавці) і фізичних та юридичних осіб (далі - споживачі), яким надаються послуги.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Згідно з пунктом 4 вказаного Порядку якщо надання послуг з централізованого опалення розпочалося пізніше встановленого строку або опалювальний сезон достроково закінчився, а також за наявності перерв у наданні послуг, що перевищують допустимий строк (12 годин на добу один раз на місяць), перерахунок за надання таких послуг за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії проводиться у разі оплати послуг.

Пунктом 12 Правил встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Пунктом 14 Правил передбачено, що показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.

Матеріали справи свідчать про те, що в під`їзді № 6 будинку АДРЕСА_1 встановлено прилад обліку теплової енергії SUPERCAL 531 зав. № 21812619 виробник «AQUATHERM», за показаннями якого провадяться нарахування за опалення.

Теплоносій на житловий будинок АДРЕСА_1 подано з 09 листопада 2019 року. Працівниками відповідача виконувалося розповітрювання та проводилися налагоджувальні роботи на внутрішньобудинковій системі опалення, ремонтні роботи на внутрішньоквартальних тепломережах та внутрішньобудинковій системі опалення, тому з 08-00 годин до 18-00 години 28 листопада 2019 року; з 07-00 годин 06 грудня 2019 року по 02-00 години 07 грудня 2019 року; з 12-00 годин 07 грудня 2019 року по 15-00 годин 10 грудня 2019 року, з 08-00 годин до 21-40 годин 10 грудня 2019 року; з 08-00 годин 12 грудня 2019 року по 03-00 годин 13грудня 2019 року; з 17-00 годин 13 грудня 2019 року по 17-00 годин 17 грудня 2029 року; з 08-00 годин до 21-20 годин 19 грудня 2019 року; з 08-00 годин до 20-45 годин 21 грудня 2019 року опалення у під`їзді № 6 було відсутнє, про що учасники справи не заперечують. Доказів того, що засіб вимірювальної техніки має механічні пошкодження та ознаки самовільного втручання в роботу або його пломби ушкоджено, матеріали справи не містять і до суду апеляційної інстанції їх не надано. Складені мешканцями під`їзду № 6 акти про те, що 08 грудня 2019 року та 15 грудня 2019 року у квартирах під`їзду № 6 не було опалення, а засіб вимірювальної техніки працював не є належними доказами для перерахування оплати, оскільки їх складено у відсутності працівників підприємства, яке стверджує, що засіб вимірювальної техніки є справним, неодноразово перевірявся, працювати без надання опалення не міг, що підтверджується і матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно зазначив, що в під`їзді будинку встановлений тепловий лічильник та нарахування по оплаті за централізоване опалення здійснювалося за показниками лічильника.

Несправність лічильника (пошкодження, втручання в його роботу, порушення цілісності пломби) матеріалами справи не встановлено.

Навпаки, матеріали справи містять акт 0-460 про огляд засобу вимірювальної техніки від 25 лютого 2020 року, яким встановлено, що під час зняття показань приладу механічні пошкодження та ознаки самовільного втручання в роботу засобу вимірювальної техніки не виявлені, пломби без ушкоджень, протікань не виявлено. Клопотань щодо призначення судових експертиз учасниками справи не заявлено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач повинен був здійснити перерахунок, оскільки не забезпечив безперервну подачу теплової енергії та безперебійну роботу мережі централізованого опалення жилого будинку, є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством передбачено здійснення перерахунку за умови відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії. Нарахування за опалення мешканцям під`їзду № 6 виконуються за фактично надані послуги згідно з показаннями приладу обліку, несправність якого не встановлена.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 20 листопада 2020 року.