Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1188/20
Провадження № 2/542/615/20
26 жовтня 2020 року смт Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,
секретаря судового засідання - Рибки Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди смертю дочки, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,
30 вересня 2020 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (надалі також - відповідач, ПрАТ «СК «Уніка»), в якій просила: стягнути на її користь недоплачену суму страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди смертю дочки, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в розмірі 3254 грн 94 коп.
Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 21-22).
Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.
Аргументи учасників справи
В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначала, що 02.10.2019 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , загинула її донька ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень на місці події.
Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з зазначеним позовом.
В судове засідання, призначене на 06 листопада 2020 року, позивач ОСОБА_1 не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 34), про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надавала.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив проводити судовий розгляд справи за відсутності позивача та представника, а також зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи (а.с. 32).
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 31), про причини неявки не повідомив суд, клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав.
Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (стаття 128 ЦПК), відзив на позов не подав, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Обставини справи, встановлені судом
З матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2019 року о 16:00 год. на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський», поблизу м. Лубни відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «Mercedes-Benz 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з послідуючим зіткненням з автомобілем марки «Mercedes-Benz 311 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.
Вказані обставини викладені в копії повідомлення про дорожньо - транспорту пригоду № 00320747, яка міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.4).
Цивільно-правова відповідальність винуватої особи - ОСОБА_2 - була застрахована в ПрАТ "СК "УНІКА"
27 січня 2019 року представником позивача надіслано на поштову адресу ПрАТ "СК "УНІКА" повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами (а.с. 6).
31 січня 2020 року представником позивача надіслано на поштову адресу ПрАТ "СК "УНІКА" заяву про долучення документів до справи № 00320747 (а.с. 8).
Вважаючи, що відповідачем безпідставно та незаконно не сплачено повну суму страхового відшкодування, у зв`язку з утриманням суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, ОСОБА_1 , звернулась до суду із вказаним позовом про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди смертю дочки, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.
Норми права, які підлягають застосуванню
Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон України "Про ОСЦПВВНТЗ"), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Пункт 27.3 статті 27 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" встановлює, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Згідно зі статтею 9 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року №85/96-ВР, страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Відповідно до пункту 9.4 вказаної вище статті Закону України "Про страхування", страхові виплати за договором страхування життя здійснюються в розмірі страхової суми (її частини) та (або) у вигляді регулярних, послідовних виплат обумовлених у договорі страхування сум (ануїтету).
Частиною 1 статті 22 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ", передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім:
а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом;
б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання;
в) пені, що сплачується на користь платника податку за рахунок бюджету (цільового страхового фонду) внаслідок несвоєчасного повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або інших сум бюджетного відшкодування;
г) суми втрат, заподіяних платнику податку актами, визнаними неконституційними, або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою в порядку, встановленому законом.
ґ) виплати з державного бюджету, пов`язані з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, у тому числі Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України.
Дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат, страхових відшкодувань і викупних сум за договорами страхування.
Отже, страхові відшкодування не входять до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Згідно з абз. "в" підпункту 165.1.27 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента або страховика-нерезидента, іншого ніж довгострокове страхування життя (у тому числі страхування довічних пенсій) та недержавне пенсійне забезпечення, та сума страхових (регламентних) виплат, страхових відшкодувань, що здійснюються Моторним (транспортним) страховим бюро України відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі, якщо під час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування, а під час страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - сума страхових (регламентних) виплат, страхових відшкодувань, що здійснюються Моторним (транспортним) страховим бюро України відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не може перевищувати розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу (бенефіціару), що визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати.
Загальні засади і порядок відшкодування моральної шкоди врегульований ЦК України. Однак в даній справі мова йде про виплату саме страхового відшкодування, яке регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним щодо вказаних правовідносин.
За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Так, відповідно до пункту 22.1 статті 21 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Висновки щодо правозастосування
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки дія підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України не поширюється на оподаткування сум страхових виплат, страхових відшкодувань і викупних сум за договорами страхування, відповідні страхові відшкодування не входять до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та не підлягають оподаткуванню.
Також, згідно з положеннями абз. "в" підпункту 165.1.27 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, страхове відшкодування за договором страхування не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку у разі якщо під час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не перевищує розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу, а тому не підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.
Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача з вимогою виплатити відшкодування у сумі, яка за розміром не виходить за межі розміру ліміту страхових сум, а також відповідачем не доведено, що розмір страхового відшкодування перевищує розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу.
З огляду на викладене, страхове відшкодування, належне позивачу ОСОБА_1 , не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.
Отже, при прийнятті рішення про перерахунок коштів ПрАТ СК «Уніка» допущено помилку при визначені об`єкта оподаткування.
Крім того, згідно з підпунктом 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою).
Таким чином, із належного позивачу страхового відшкодування також не може бути стягнутий військовий збір.
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що ПрАТ СК «Уніка» безпідставно при виплаті позивачу страхового відшкодування здійснило відрахування податку на доходи фізичних осіб та суму військового збору з належних позивачу сум страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач отримала меншу суму вказаного відшкодування.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ СК «Уніка» на її користь недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 3254 грн 94 коп., є обґрунтованими.
Таким чином, позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між учасниками справи, суд виходить з наступного.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК України).
Згідно з положенням частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Таким чином, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать втрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи додані наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 25 жовтня 2019 року, укладений між адвокатом Мелехом Д.О. та ОСОБА_7 (а.с. 12).
Згідно з детальним розрахунком робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги, від 20 серпня 2020 року (а.с. 14), акта виконаних робіт від 28 серпня 2020 року (а.с. 15), вбачається, що замовнику ОСОБА_1 надані наступні послуги: правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі - 500 грн (1 год. роботи); опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем, формулювання правової позиції по веденню справи та вибір стратегії, аналіз судової практики - 500 грн (1 год. роботи), написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд (в т.ч. сторонам) - 500 грн (1 год. роботи). Час, витрачений адвокатом для надання правничої допомоги, загалом, склав 3 год., загальна вартість виконаних робіт становить 1500 грн.
На виконання договору про надання правничої допомоги адвокат Мелех Д.О. прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1500 грн, що підтверджується квитанцією про оплату № 60626389 від 27 серпня 2020 року (а.с. 11).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (частина 4 статті 137 ЦПК України).
Суд вважає, що час витрачений адвокатом для надання правничої допомоги позивачці і обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є співмірними зі складністю справи, дана справа має суттєве значення для позивачки, оскільки внаслідок ДТП вона втратила дочку і має право на отримання відшкодування, пов`язаного з її смертю у повному обсязі.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які остання понесла у зв`язку із розглядом справи у повному розмірі, тобто у сумі 1500 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди смертю дочки, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_4 , с. Старі Санжари, Новосанжарський район, Полтавська область), судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: с. Старі Санжари, Новосанжарський район, Полтавська область;

представник позивача: Мелех Дмитро Орестович, вул. Ак. Сахарова, б. 33, оф. 508, м. Львів, 79026;

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», , вул. Саксаганського, буд. 70-А, м. Київ, 01032.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва