ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року

м. Харків

Справа № 613/381/15-ц

Провадження № 22-ц/818/4262/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.В.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

Відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року, ухвалене суддею Уваровою Ю.В.,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 6 919 593,41 грн.

Позов мотивований тим, що 19 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-704/155/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 90 930,00 доларів США для придбання нерухомого майна. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 27.10.2014 року мав заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 90 547,20 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 9 178,46 доларів США; пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі - 4 713 911,14 грн.

Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 1 172 622 грн 46 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 118 864 грн 73 коп.; пеню за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 1 172 622 грн 46 коп. та судовий збір в сумі 3 654 грн 00 коп., а всього - 2 467 763 грн 65 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, а тому наявні підстави для стягнення утвореної заборгованості. Розмір пені зменшено до розміру заборгованості за кредитом з урахуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Ухвалою цього ж суду від 9 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції всупереч п. 9 ст. 74 ЦПК України викликав відповідача через оголошення, адже місце проживання відповідача було відомо суду. Позивач, зловживаючи своїми правами, не повідомив суд про місце проживання та місцезнаходження відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Наданий позивачем витяг з Додатку 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року не може бути доказом передачі права вимоги за кредитним договором № ML-704/155/2008 від 19.09 2008 року тому, що не дає можливості переконатися у існуванні Додатку 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року та не містить підписів представників ПАТ «ОТП банку» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна». З наданого витягу не зрозуміло яка заборгованість відповідача. Позивач наводить лише розрахункові цифри наявності заборгованості, не надаючи доказів сплати, або часткової сплати заборгованості відповідачем. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, не містить інформації про дату виникнення у позивача права на дострокове стягнення заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості останній раз відповідач вносив грошові кошти в рахунок погашення власних кредитних зобов`язань 14 жовтня 2010 року. Позовна заява ТОВ «ОТП факторинг Україна» отримана судом 13 березня 2015 року, отже позивачем подано до суду позовну заяву з пропуском строку позовної давності.

Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду апеляційної інстанції надані пояснення, в яких він зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача становить 90 547,20 доларів США, загальна сума процентів нарахованих на суму заборгованості боржника за кредитним договором становить 12 545,77 доларів США. Вважає, що строк позовної давності банком не пропущено, оскільки останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідач сплатив 30.05.2012 року.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML-704/155/2008. За умовами договору банк надав позичальнику 90 930 доларів США на придбання нерухомого майна. Дата остаточного повернення кредиту - 19 вересня 2031 року (а.с.4).

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до статей 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. (а.с.89-101).

Відповідно до п. 3 ч. 1 кредитного договору сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка зі сплатою 4,99%.

Згідно з пунктом 4 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, тобто сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору.

Відповідно до пункту 6 кредитного договору інші істотні умови цього договору викладені в частині № 2, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, зобов`язаний сплачувати банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно з кредитним договором (п.4.1.1 Кредитного договору); за прострочення боргових зобов`язань понад 15 календарних днів відповідач крім пені, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов`язань, за прострочення понад 30 календарних днів відповідач крім пені та штрафу додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов`язань (п.п. 4.1.2, 4.1.3 Кредитного договору).

Пунктом 1.9.1 кредитного договору передбачено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за цим договором (в тому числі, але не включно, встановлених пунктами 2.3. та статтею 3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати направлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

З розрахунку суми заборгованості за договором ML-704/155/2008 від 19.09.2008 року станом на 27.10.2014 року вбачається, що загальна заборгованість за кредитом складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 90 547,20 доларів США на день складання розрахунку, що за курсом НБУ на цей день дорівнює: 90 547,20*12,9504=1 172 622,46 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 9 178,46 доларів США на день складання розрахунку, що за курсом НБУ на цей день дорівнює: 9 178,46*12,9504= 118 864,73 грн; пеня за прострочення виконання зобов`язань у розмірі - 4 713 911,14 грн (а.с. 88).

Станом на 27.10.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором з урахуванням пені з перерахуванням за курсом НБУ станом на дату складання розрахунку становить 6 005 398,36 грн.

Щодо наявності у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором № ML-704/155/2008 від 19.09.2008 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

29 червня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, в порядку на умовах, визначених яким ПАТ «ОТП Банк» продало (переуступило) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору), а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь продавця винагороду.

Згідно з додатком 1 до цього договору до проданого кредитного портфелю входить право вимоги, у тому числі за кредитним договором № ML-704/155/2008 від 19.09.2008 року, зі змінами та доповненнями, викладеними у додаткових договорах до нього.

Отже, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права вимоги щодо заборгованості за кредитним договором № ML-704/155/2008 від 19.09.2008 року (зі змінами та доповненнями). На спростування викладеного, відповідачем доказів не надано.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Тобто, у випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі частини другої статті 1050 ЦК України, такими діями кредитор на власний розсуд змінює умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 містить клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-704/155/2008 від 19.09.2008 року.

Відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, що є підставою для вирішення апеляційним судом його заяви про застосування позовної давності.

З умов спірного кредитного договору вбачається, що боржник зобов`язався повертати суму кредиту рівними частинами щомісяця з нарахуванням процентів на залишок заборгованості за кредитом.

Тобто, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом із тим, положеннями статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами в термін не пізніше 19 вересня 2031 року (п.2. кредитного договору), сплачуючи її рівними частинами (шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором).

Отже, поряд з установленим строком дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Як вбачається з п. 4 кредитного договору та п.1.5.1 частини №2 кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит та сплачувати банку проценти шляхом ануїтетних платежів у розмірі та у строки, визначені у Графіку платежів.

Чергові платежі боржник ОСОБА_1 повинен був здійснювати кожного місяця, тобто з часу несплати кожного з платежів, відповідно до ст.261 ЦК України, починається перебіг позовної давності для вимог до боржника.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось 11 березня 2015 року.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № ML-704/155/2008 від 19.09.2008 року з 11 березня 2012 року по 11 березня 2015 року у розмірі 88 854 доларів США 26 центів, що за курсом НБУ становить 1 150 666,22 грн.

ТОВ «ОТП Факторинг», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник) стягнути складові його повної вартості, зокрема, пеню і проценти за користування кредитними коштами.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи те, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред`явило до суду 11 березня 2015 року, а розрахунок заборгованості позичальника за процентами здійснено за період з 01.09.2009 року по 29.06.2010 року, колегія суддів дійшла висновку, що відсотки, які нараховані позивачем поза межами строку позовної давності, стягненню не підлягають.

Доказів поважності причин пропуску позовної давності ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надало.

Апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо непогодження з оскаржуваним судовим рішенням в частині задоволення позову про стягнення пені та її розміру, тому в цій частині колегія суддів залишає судове рішення без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року - змінити в частині стягнення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом та судових витрат.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (р/р НОМЕР_2 , МФО 300528, ідентифікаційний код за ) заборгованість по кредиту у розмірі 1 150 666 (один мільйон сто п`ятдесят тисяч шістсот шістдесят шість) грн 22 коп. В іншій частині позову про стягнення процентів за користування кредитом - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення пені - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 25 листопада 2020 року