ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/226/20
У Х В А Л А

"25" лютого 2020 р. смт Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, свідоцтво про право на спадщину за заповітом та визнання недійсним договору дарування, третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2020 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, свідоцтво про право на спадщину за заповітом та визнання недійсним договору дарування, третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, в якій позивач просить визнати недійсними: заповіт, складений ОСОБА_3 на ім`я відповідачки; свідоцтво про право на спадщину цим заповітом; договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 23.01.2020 за № 43; договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :03:027:0081 за згаданою адресою, укладений 23.01.2020 за № 43.

24.02.2020 справа передана в провадження головуючому судді Говорусі В.О.

Одночасно із позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_1 вважає, що відповідач незаконно отримала у спадок вказаний житловий будинок, а згодом разом із земельною ділянкою подарувала своєму синові ОСОБА_4 , то вжиття такого заходу забезпечення позову обґрунтовано тим, що позивач побоюється, що існує реальна загроза подальшого відчуження спірного житлового будинку та такі обставини можуть значно утруднити або взагалі унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення поданого позову.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, вважаю, що в задоволенні такої заяви слід відмовити.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника) (правова позиція у справі за № 6-605 цс16).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

При визначенні виду забезпечення позову суд має перевіряти чи заходи забезпечення не перешкоджають господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.02.2020 за № 199882196, яка надана позивачем до позову, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.15 га, кадастровий номер :03:027:0081, належить ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про накладення арешту на спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, у спосіб, обраний заявником, може привести до порушення права та інтересів інших осіб, зокрема, ОСОБА_4 , як власника спірного житлового будинку, який не залучений до участі в справі з ініціативи позивача, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні справ про право кожної фізичної чи юридичної особи на безперешкодне користування своїм майном, закріпленим Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року та зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952р.) та гарантій здійснення права власності та його захисту, закріпленим у вітчизняному законодавстві (ст. 41 Конституції України), є неприпустимим в правовій державі та не відповідає завданням цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 149-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, свідоцтво про право на спадщину за заповітом та визнання недійсним договору дарування, третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Суддя:В. О. Говоруха