ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 388/92/20

провадження № 22-ц/4809/915/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дьомич Л. М., Карпенка О. Л.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Гуменюк Василь Миколайович,

третя особа - Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2020 року у складі головуючого судді Баранського Д. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути неустойку (пеню) по несплаті аліментів за період з 16.12.2011 по 21.01.2020, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2-630, виданого 26.05.2006 Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 21.01.2020 в сумі 142169,74 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 150 грн.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2006 року розмір аліментів змінено, стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу).

З вини ОСОБА_2 існує заборгованість з несплати аліментів, яка станом на 15 листопада 2019 року становить 142169,74 грн, тому на підставі ст. 196 СК України позивач просила стягнути з відповідача пеню, сума якої за її розрахунком відповідає розміру заборгованості.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 142169,74 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів в сумі 142169,74 грн доведена, заявлений позивачем розмір пені є обґрунтованим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Суд не врахував подане ним клопотання про розгляд справи за його участі, позбавив відповідача можливості надати свої докази і особисті пояснення.

Відповідач витребував у державного виконавця довідку - розрахунок, яку одержав у березні 2020 року.

Відповідач фактично не погоджується із розрахунком заборговіаності, зазначеним в наданій позивачем до суду довідці, зауважує, що розмір заборгованості за період працевлаштування на «Арселор Міттал Кривий Ріг» з 15.11.2016 по 01.11.2019, в сумі 85712,16 грн перевищує суму заборгованості 68939,64 грн, зазначеній у виданій йому довідці Південно-східного міжрегіонального управління юстиції в місті Кривий Ріг.

Відповідач вказує, що з корисливих мотивів позивач навмисно створювала йому штучні перешкоди у сплаті аліментів, намагалась дискредитувати його як батька, накопичувала заборгованість з метою, у зручний їй час стягнути пеню.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника адвоката Гуменюка В. М., які підтримали доводи апеляційної скарги, державного виконавця Малу І. Ю., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині визначення суми пені.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 05.11.2004 розірвали шлюб (а.с.5).

Згідно довідок-розрахунків Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 16 грудня 2011 року по 1 листопада 2019 року в сумі 142169,74 грн (а. с. 7-8).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів сума пені становить 142169,74 грн (а. с. 6).

За матеріалами виконавчого провадження, копію якого надано державним виконавцем до апеляційного суду, встановлено, що постановою від 26.06.2012 державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького - Міського управління юстиції Павлової О. О. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-630 виданого 26.05.2006 року закінчено з підстав звільнення боржника - ОСОБА_2 з ПП «Сігма», заборгованість по аліментам на день звільнення - 15.12.2011 становить 6116,40 грн (а.с.91).

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2012 року на примусовому виконанні в Інгулецькому відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавчий лист № 2-630, виданий 26 травня 2006 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 5 червня 2006 року і до повноліття дитини (а.с.95).

Копія вказаної постанови направлена державним виконавцем на адресу ОСОБА_2 (а.с.95 зв. ст.).

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2016 оголошено розшук ОСОБА_2 (а.с.107-108). Ухвалою суду встановлено, що боржник ухиляється від сплати аліментів, за адресою: АДРЕСА_1 - не проживає, аліменти не платить з 15.12.2011, борг станом на 22.01.2016 складає 72 247,15 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро Кухарець Ю. А. має заборгованість по сплаті аліментів за період з 15.11.2016 року по 01.11.2019 року в сумі 125397,22 грн (а.с.43-44, 55-56).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до норм статті 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , як на підставу для відмови у задоволенні позову посилався на те, що позивач навмисно створювала йому штучні перешкоди у сплаті аліментів.

Доказів на підтвердження факту виникнення заборгованості зі сплати аліментів з вини саме стягувача ОСОБА_1 матеріали справи не містять, та не долучені до апеляційної скарги відповідачем.

Натомість згідно наявних у матеріалах справи доказів, а саме: - інформації наданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», згідно якого відповідач був працевлаштований з 15.11.2016 року на посаді електромонтера по ремонту та обслуговування електрообладнання (бригадир) (а.с.114 та 117); - копії інформації КНП «Криворізька міська лікарня №11» від 26.07.2019 року, згідно якої відповідач працював з 04.06.2013 року по 01.09.2016 року (а.с.118); - копій довідок про доходи, з гідно яких відповідач в період з червня 2013 року по вересень 2016 року отримував доходи на загальну суму 19 119,21 грн, з 07.2019 по 10.2019 отримав доходи в сумі 12 888,67 грн (а.с.121,136-138); - копії інформації від 03.10.2019 року, наданої ДЦЗ Кіровоградський обласний центр зайнятості, згідно якої відповідач отримував допомогу по безробіттю в період з 20.11.2011 року по 10.05.2012 року, та з 14.11.2012 року по 04.06.2013 року, за вказаний період відрахування аліментів не проводилося (а.с.128), ОСОБА_2 уникав сплати аліментів, добровільної допомоги по матеріальному утриманню дитини не надавав.

Встановлено, що відповідач працюючи у ПП «Сігма», на день звільнення 15.12.2011 мав заборгованість по аліментам в розмірі 6116,40 грн (а.с.91).

В подальшому, з 20.11.2011 по теперішній час, відповідач отримував доходи, у вигляді допомоги по безробіттю, заробітної плати у КНП «Криворізька міська лікарня №11» і в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Проте, у добровільному порядку, шляхом переказів, чи через виконавчу службу, відповідач допомоги по утриманню сина не надавав, не вживав заходів до повідомлення державного виконавця про перебування на обліку в центрі зайнятості, зміну місця проживання, місце роботи.

ОСОБА_2 був обізнаний про обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_2 , присуджених за рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2006 року, проте не виконував його, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, що за розрахунком державного виконавця на день розгляду справи в суді першої інстанції, становила 125397,22 грн.

Апеляційним судом досліджено виконавче провадження і встановлено, що державний виконавець Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі при проведенні розрахунку заборгованості, помилково визначила суму боргу в розмірі 142169,74 грн, про яку зазначено у довідці, наданій позивачем (а.с.7-8), в порушення вимог закону аліменти за період з липня 2019 року по довтень 2019 року нараховані, виходячи із суми отриманих у цей період доходів без відрахування податків та обов`язкових зборів, що також підтверджено державним виконавцем Малою І. Ю .

Відповідачем до апеляційної скарги долучено довідку - розрахунок, видану державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Малою І. Ю., де вказано про розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , та існуючу на час розгляду справи в суді першої інстанції заборгованість в сумі 125397,22 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини ОСОБА_2 , такий висновок останнім не спростований, доказів щодо існування об`єктивних причин для несвоєчасного виконання обов`язку по сплаті аліментів не надано.

Надані відповідачем докази, зокрема довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, суд апеляційної інстанції враховує, оскільки суд першої інстанції не задовольнив клопотання відповідача про його участь у розгляді справи, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, чим допустив порушення норм процесуального права, обмежив право сторони на участь у судових засіданнях, подання доказів, участь у дослідженні доказів, передбачених ст. 43 ЦПК України.

Суд першої інстанції, при визначенні суми неустойки (пені), що підлягає стягненню за прострочення сплати аліментів, не врахував розмір заборгованості, який був визначений державним виконавцем на 13.02.2020 в сумі 125397,22 грн, внаслідок чого стягуючи визначену позивачем суму пені 142169,74 грн, суд порушив норму ч. 1 ст. 196 СК України, згідно якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідач свого розрахунку пені не надав, лише заперечував свою вину у виникненні заборгованості.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні в частині визначеної суми пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , визначивши до стягнення пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 125 397,22 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1254 грн судового збору за подання позову, судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2132,55 грн (а.с.53), підлягає компенсації пропорційно задоволених вимог в сумі 251,64 грн (11,80%) за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2020 року в частині суми пені та судового збору, які підлягають стягненню змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 125 397,22 грн.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1254 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді Л. М. Дьомич

О. Л. Карпенко