Справа № 497/1537/2020
Провадження № 2-о/497/98/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши, в порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 на строк 6 місяців з заборонами щодо:

- перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: місця роботи за адресою: АДРЕСА_2 , корпус закритого типу, молочний відділ, павільйон (прилавок) за номером 4; місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому заінтересованій особі, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Цей будинок належить їй на праві власності. Протягом кількох років вона страждає від насильства з боку ОСОБА_2 , якій є її колишнім співмешканцем. Він проти її волі проживає в її будинку, на її прохання виїхати та звільнити приміщення, почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких ОСОБА_2 почав погрожувати їй розправою. Вона зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_2 , його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність, а також на психологічний стан її дітей, які проживають разом з нею за вказаною адресою. Так, у червні місяці 2020 року після чергової сварки ОСОБА_2 зачинив двері її будинку та не впускав її до житлового приміщення, висловлювався нецензурною лайкою, тому вона змушена була звернутися до правоохоронних органів та викликала поліцію. Працівники поліції на виклик прибули, але жодного протоколу не склали. На її адресу постійно надходять погрози розправою з боку її колишнього співмешканця. 05.08.2020 року, після чергової сварки ОСОБА_2 , спричинив їй тілесні ушкодження. Цей факт був зареєстрований в ЄРДР за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст.125 ч.1 КК України. З огляду на дані обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить ОСОБА_2 відносно неї, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вона вважає, що вона є жертвою такого насильства та потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому звертається до суду з цією заявою.

Заявниця ОСОБА_1 до суду надала заяву, якою просить розглянути справу у їх відсутності, так як її участь в судовому засіданні становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для неї. Вимоги підтримала в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Тому суд вважає за можливе розглянути заяву про видачу обмежувального припису за відсутності заінтересованої особи.

Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що заява не обґрунтована і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: подружжя, та особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №2789 (а.с.13).

ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) є громадянином Республіки Молдова, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданого 10.10.2019 року та дійсного до 10.10.2029 року (а.с.5). Заявником не надано доказів того, що ОСОБА_4 має посвідку на постійне проживання на території України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ЕРДР №0000028 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , наданого на запит суду, провадження було закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, за п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Постанова слідчого не оскаржувалась.

З висновку експерта №50 від 06.08.2020 року вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження: чотири садна на переднє-боковій поверхні шиї ліворуч в середній частині на рівні гортані, три садна на переднє-боковій поверхні шиї праворуч в середній частині на рівні гортані, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, але вина ОСОБА_2 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена не була.

Також в матеріалах міститься характеристика на ОСОБА_2 , з якої вбачається за період мешкання ОСОБА_2 в селі Табаки Болградського району Одеської області скарг, заяв та вимог відносно нього до сільської ради не надходило.

Інших доказів вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_4 суду надано не було, тому суд не має можливості встановити вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , та ризики вчинення домашнього насильства.

Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про не обґрунтованість заяви та необхідність відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст.2,81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца