Справа № 462/3190/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Пилип`юк Г. М.

за участю секретаря судового засідання Дмитрук Р.-А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова про стягнення заробітної плати

встановив:

04.06.2020 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь невиплачену заробітну плату за період з квітня 2018 року по травень 2020 р. в розмірі 26 936, 75 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова і працює на момент подання позову на посаді зубний лікар на 0,25 ставки, згідно штатного розкладу. З 1 серпня 2017 року після призначення на посаду головного лікаря ОСОБА_2 та по даний час заробітна плата працівникам поліклініки не нараховується та не виплачується, що унеможливлює отримати довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату. Відсутність нарахувань заробітної плати тривалий час та факт перебування у трудових відносинах підтверджуються доданою копією рішення Залізничного районного суду м. Львова щодо стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі, яке не було оскаржено та набрало законної сили. Розмір заробітної плати за 2018 року, встановлений судовим рішенням за 0,25 ставки становить 946 грн 9 місяців, розмір заробітної плати гарантований законом: з 01.01.2019 року - 4 173 грн. - 12 міс.; з 01.01.2020 року - 4 723 грн. - 5 міс., тому заборгованість за вказаний вище період становить 83 860 грн., які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.06.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 19.07.2020 року, про що розписався у рекомендованому повідомленні про вручення, однак протягом строку, встановленого в ухвалі суду, не надав суду відзив на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ст. 2 Кодексу законів про працю України, право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою..

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.6 вище вказаної статті, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 95 Кодексу законів про працю України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного Кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

За Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 4 173 грн.

За Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 4 723 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2018 року у справі № 462/2509/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати, було ухвалено позов задовольнити; стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь позивача 7 568,00 грн заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2017 по березень 2018 року.

Зазначеним рішенням було встановлено, що позивачка працює на посаді зубного лікар`я на 0,25 ставки Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова та що з серпня 2017 року по березень 2018 року відповідач не проводив нарахування та виплату позивачці заробітної плати у розмірі, який гарантований законом. Згідно штатного розпису на 2017 рік розмір заробітної плати позивачки становив 946 грн.

Вищевказане рішення суду носить преюдиційний характер, а відтак вищевказані обставини доказуванню не підлягають в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заборгованість по заробітній платі за період з квітня 2018 року по травень 2020 року підлягає стягненню з відповідача в повному об`ємі, оскільки відповідач, перебуваючи з позивачкою у трудових відносинах, не проводив нарахування та виплату заробітної плати.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню 26 936,75 грн. заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2018 року по травень 2020 року.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 840 грн 80 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81 89, 141, 259, 263- 265 ЦПК України, ст.ст. 47, 115 КЗпП України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова на користь ОСОБА_1 26 936 (двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 75 коп. заборгованості по заробітній платі.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Відповідно до вимог п.п. 15.5.Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова, місцезнаходження: 79021, м. Львів, вул. С.Петлюри, 17;

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Г.М. Пилип`юк