Провадження № 4-с/761/78/2020
У Х В А Л А

23 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Чугаєва І.В.

представник скаржника ОСОБА_1

приватний виконавець Кошарський О.В.

представник стягувача Шемет О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві скаргу ОСОБА_2 , заінтересована особа приватний виконавець Кошарський О.В., стягувач АТ «Державний Експортно-Імпортний Банк України» про визнання бездіяльність неправомірною, зобов`язанні вчинити дій та скасування постанови про накладення арешту -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Кутах Дмитра Олександровича (далі по тексту - скаржник, боржник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Кошарського Олександра Володимировича (далі по тексту - виконавець), стягувач - Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» (далі по тексту - стягувач, Банк), відповідно до якого просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця через фактичну відмову винести мотивовану постанову та скасувати арешт коштів та рахунку боржника. З яких вже було здійснено стягнення на користь стягувача в момент обчислення заробітної плати роботодавцем та зобов`язати виконавця повернути на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Укргазбанк» грошові кошти в сумі 144 064, 31 грн., які були стягнуті виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП № 60172228 на користь стягувача та зобов`язати виконавця скасувати арешт з рахунку № НОМЕР_1 у АТ «Укргазбанк» та грошових коштів, що знаходяться на ньому, інших, що надходять на цей рахунок в якості заробітної плати.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у приватного виконавця перебувають матеріали виконавчого провадження ВП № 60172228 з примусового виконання виконавчого листа №761/17952/15-ц, виданого 25.06.2018 р. Шевченківським районним судом м. Києва. 27.09.2019 приватним виконавцем за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження та накладено арешт на грошові кошти боржника. В подальшому скаржнику стало відомо, що грошові кошти в сумі 144 064, 31 грн., які знаходились на картковому рахунку скаржника, на який він отримує заробітну, були вилучені. Крім того, на вказаний рахунок приватним виконавцем накладено арешт. Так, скаржник звертався до виконавця із заявою про скасування арешту, накладеного на вказаний картковий рахунок та визнання його таким, що має спеціальний режим використання, між тим виконавець відповідних дій не вчинив. З врахуванням наведеного, боржник звернувся до суду із вказаною скаргою.

29.10.2019 скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків.

19.11.2019 ухвалою суду скаргу призначено до розгляду, витребувано у приватного виконавця належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав частково, просив її задовольнити в частині зняття арешту з рахунку, оскільки скаржнику стало відомо, що грошові кошти з рахунку скаржника не було знято.

Представник приватного виконавця в судовому засіданні долучив до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження, проти зняття арешту з рахунку не заперечував.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Представник стягувача проти скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представників учасників сторін, приватного виконавця, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця перебувають матеріали виконавчого провадження ВП № 60172228 з примусового виконання виконавчого листа №761/17952/15-ц, виданого 25.06.2018 р. Шевченківським районним судом м. Києва.

27.09.2019 постановою приватного виконавця за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

27.09.2019 постановою приватного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику - у межах суми звернення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 9 627 949, 35 грн.

27.09.2019 постановою приватного виконавця накладено арешт на майно боржника.

Копії постанови направлено учасникам виконавчого провадження та до банківських установ України.

Згідно відповіді ПАТ «Укргазбанк» від 03.10.2019 № БТ-7764, Банк прийняв 30.09.2019 постанову від 27.09.2019 про накладення арешту на кошти боржника до виконання та повідомив, що на рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 залишок коштів становить 118 768, 85 грн.

10.10.2019 постановою приватного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату боржника, а саме прийнято рішення про здійснення відрахувань з доходів останнього у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 9 627 949, 35 грн., яку направлено до виконання за місцем роботи скаржника - Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (код ЄДРПОУ - 37243279).

Так, з матеріалів справи вбачається, що скаржник 23.10.2019 звертався до приватного виконавця із заявою про повернення коштів в сумі 144 064, 31 грн., помилково стягнутих приватним виконавцем та скасування арешту, накладеного виконавцем на рахунок скаржника, на який останній отримує заробітну плату.

Крім того, в матеріалах справи наявна Довідка, надана АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» від 16.10.2019 № 097/10-Б про отриману та нараховану заробітну плату та виписку руху коштів по рахунку № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3), відкритого на ім`я ОСОБА_2 в АТ «Укргазбанк».

З наданих документів вбачається, що заробітна плата скаржника зараховується саме на вказаний рахунок.

25.11.2019 приватний виконавець листом № 60172228/2257 повідомив скаржника що за результатами розгляду звернення останнього про зняття арешту з коштів підстави для зняття арешту з рахунку скаржника відсутні.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

При цьому, статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Приватний виконавець здійснює примусове виконання, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно частини другої вказаної статті, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно достатті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

В той же час статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 70 Закону, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В судовому засіданні встановлено, що виконавцем накладено арешт на рахунок, на який боржник, ОСОБА_2 отримує заробітну плату та одночасно з цим винесено постанову від 10.10.2019 про звернення стягнення на заробітну плату останнього та здійснення відрахувань з доходів останнього у розмірі 20 %.

Так, згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявність арешту на рахунку скаржника, на який останній отримує заробітну та одночасне звернення стягнення на заробітну плату боржника, порушує права останнього, а тому скарга в частині скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського Олександра Володимировича про накладення арешту на кошти боржника від 27.09.2019р. у частині накладення арешту на грошові кошти, які надходять як заробітна плата на рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_2 в АТ «Укргазбанк», є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Між тим, суд не знаходить підстав для задоволення скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця через фактичну відмову винести мотивовану постанову та скасування арешту коштів та рахунку боржника, з яких вже було здійснено стягнення на користь стягувача в момент обчислення заробітної плати роботодавцем та зобов`язання виконавця повернути на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Укргазбанк» грошові кошти в сумі 144 064, 31 грн., які були стягнуті виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП № 60172228 на користь стягувача, задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні наданими до матеріалів справи доказами не підтвердилась та обставина, що приватним виконавцем була вчинена протиправна бездіяльність, визначена скаржником у своїх вимогах.

Крім того, представник скаржника не підтримав вказані вимоги в судовому засіданні та повідомив про те, що зазначені кошти не вилучались приватним виконавцем з рахунків скаржника.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 , заінтересована особа приватний виконавець Кошарський О.В., стягувач АТ «Державний Експортно-Імпортний Банк України» про визнання бездіяльність неправомірною, зобов`язанні вчинити дій та скасування постанови про накладення арешту - задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського Олександра Володимировича про накладення арешту на кошти боржника від 27.09.2019р. у частині накладення арешту на грошові кошти, які надходять як заробітна плата на рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_2 в АТ «Укргазбанк».

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 03.02.2020.

Суддя: