УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

04 березня 2020 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси в порядку наказного провадження з заявою про видачу судового наказу, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

07 лютого 2020 року, після визначення системою автоматизованого розподілу справ головуючого судді у вказаній справі та передачі її судді, направлено запит до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради для з`ясування місця реєстрації відповідача.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.4 та п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано у разі, якщо:

- заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

- заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Перелік підстав для видачі судом судового наказу на заявлену вимогу про стягнення аліментів, зазначений у ч.1 ст.161 ЦПК України, є вичерпним, чітким, не містить будь-яких альтернатив, а також підстав для поєднання вимог, зазначених у п.4 та п.5 даної частини статті, в одну.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, частиною першою статті 161 ЦПК України не передбачено стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогами, які не відповідають вимогам ч.1 ст.161 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.161, 162, 165, 258-260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися з вимогами, зазначеними у заяві про видачу судового наказу, у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя О.М. Борєйко