Справа № 161/1697/20
Провадження № 2-з/161/2/20
У Х В А Л А

05 лютого 2020 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Олексюк А.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 до пред`явлення позову подала заяву про забезпечення позову.

В поданій заяві вказує на те, що відповідно до свідоцтва про право влансості на нерухоме майно індексний номер: 111009184 від 16.10.2013 року являється власником приміщення столової, загальною площею 89 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою примусового виконання виконавчого провадження № 52140857 з виконання виконавчого напису НВХ854860, виданого 05.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 110391,03 грн. на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє», 15.03.2017 року старшим державним виконавцем Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Колєсніком Б.М. було проведено опис та арешт вищевказаного майна.

Не зважаючи на те, що старшим державним виконавцем Колєсніком Б.М. було описано та арештовано все приміщення стлової, 08.01.2020 року Волинською філією ДП СЕТАМ проведено електронні торги (протокол № 458750) з продажу Ѕ частини приміщення столової.

Оскільки торги не відбулись, державним виконавцем було розпочато процедуру передачі стягувачу нереалізованого на торгах майна.

Враховуючи, що на торги було виставлено лише Ѕ частину приміщення столової, вважає, що їй як власнику майна завдана матеріальна шкода, що виражається у не повному погашенні боргу за виконавчим написом.

Крім того, зазначає, що вона недоотримає коштів від реалізації належного їй майна, оскільки дана нерухомість буде передана стягувачу за низькою ціною, а в разі виставлення на торги всього приміщення є більш вірогідним можливість його реалізувати за значно вищою ціною.

Зважаючи на те, що заява про забезпечення позову подана до пред`явлення позовної заяви до суду, зазничила, що невжиття заходів забезпечення позову може призвезти до вибуття з її власності майна, що ускладнить виконання можливого рішення суду за її позовом, який вона має намір подати до суду.

Посилаючись на викладені обставини, просить суд забезпечити позов шляхом заборони державній виконавчій службі вчиняти будь-які дії спрямовані на передачу стягувачу нереалізованого на торгах майна, зокрема Ѕ частини приміщення столової до розгляду справи по суті та набрання рішенням законної сили, прийнятого за результатом судового розгляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Ознайомившись з поданою заявою, матеріалами справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконаннярішення суду.

Згідно з ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і лише у разі необхідності, та мають бути співмірними із заявленими вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Однак, заявником не надано суду доказів наявності між сторонами дійсного спору та реальної загрози істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є не обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 261 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухва ла суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк