Єдиний унікальний номер справи 235/7482/19
Номер провадження 2/235/171/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 лютого 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено наступні вимоги:

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2017 року на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття;

- відкликати з Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області виконавчий лист № 235/4302/17, виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 має аліментні зобов`язання перед ОСОБА_2 з надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). За посиланням ОСОБА_1 батьківський обов`язок утримувати неповнолітніх дітей свідомо розуміє, від сплати аліментів не ухиляється, заборгованості не має, однак на теперішній час змінився його сімейний та матеріальний стан, що впливає на можливість перераховувати кошти в присудженому розмірі. Позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та тимчасово непрацездатну дружину ОСОБА_7 , яка перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох річного віку. Крім того, наразі позивач вимушено несе витрати на винаймання житлового приміщення в м. Святорівськ Донецької області за місцем несення служби. ОСОБА_1 вважає наявними підстави для зменшення розміру аліментів до 1/5 частини доходу, та посилаючись на ст. 192 СК України, звернувся до суду за судовим захистом своїх прав та інтересів (а.с. 2-3).

Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Відповідачем ОСОБА_2 в порядку та строк, передбачений ст. 278 ЦПК України, на позовну заяву подано відзив з висловленням безпідставності вимог ОСОБА_1 , в позові просить відмовити. Позиція відповідача обґрунтовується посиланням на наступні факти та відповідні правовідносини. Так, відповідач вважає помилковими доводи позовної заяви, що укладення ОСОБА_1 шлюбу та народження в нього ІНФОРМАЦІЯ_4 доньки є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки фактично позивач проживає з дружиною однією сім`єю, ведуть спільне господарство, мають загальний бюджет, дані про утримання з доходу позивача аліментів відсутні. Недоведеними відповідач також вважає доводи про несення витрат на оплату оренди житла, оскільки за відомостями декларації про майновий стан та доходи ОСОБА_1 (офіційно оприлюдненої в реєстрі) позивач мешкає у м. Святогірську в будинку, який належить батькам його дружині ОСОБА_7 . ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 виключно у вигідному для себе аспекті зазначає про сплату гідного рівня аліментів на неповнолітніх дітей у серпні 2019 року в сумі 15097,00 гривень, в вересні 2019 року в сумі 20421,00 гривень, про цьому не надає інформації, що попередньо суми щомісячних виплат на сина ОСОБА_8 , 2002 року народження та доньку ОСОБА_9 , 2007 року народження не перевищували 3,5 4 тисячі гривень щомісячно. Відповідач вважає, що матеріальний стан ОСОБА_1 не погіршився, заробіток останнього як платника аліментів збільшився, відсутні дані про настання його непрацездатності, інвалідності або наявності захворювання, що перешкоджає продовженню колишньої роботи, - тому сплата аліментів на двох неповнолітніх дітей в колишньому розмірі 1/3 частки доходу не є обтяжливою для позивача. Відповідачем акцентується увага, що суд при розгляді справи про зміну розміру аліментів зобов`язаний первісно врахувати інтереси дітей, потребу в матеріальному утриманні. В контексті таких посилань, відповідач зазначила, що неповнолітній ОСОБА_10 , 2002 року народження за станом здоров`я (хворіє на шкірне захворювання вітіліго) потребує довгострокового лікування, дотримання дієти, постійного підвищення рівня імунітету, оздоровлення не менше ніж два рази на рік санаторно-курортного відпочинку. ОСОБА_2 зазначила, що загострення хвороби сина визначається з грудня 2018 року, назначено клінічне амбулаторне лікування, на яке в місяць витрачено понад 20 000,00 гривень. Крім того, в серпні 2018 року неповнолітньому ОСОБА_8 , 2002 року народження встановлено ортодонтичну конструкцію для виправлення прикусу зубів, - на таке лікування, протезування брекетів та скоб витрачено понад 15 000,00 гривень. З огляду зазначеного, відповідач вважає, що зменшення аліментів призведе до того, що коштів на придбання дорогих ліків може не вистачати, що матиме наслідком порушення права дитини на гідне життя і виникне небезпека погіршення стану здоров`я. Окремо підлягають врахуванню потреби неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , 2007 року народження. В якості вільних пояснень відповідач закликає суд при ухваленні рішення врахувати, що держава визнає охорону здоров"я дітей як одне з найважливіших і необхідних умов фізичного і психічного розвитку; діти незалежно від їх сімейного і соціального благополуччя підлягають особливій охороні, включаючи турботу про їх здоровья і належний правовий захист, мають пріоритетні права при наданні медичної допомоги (а.с. 32-35).

Позивачем ОСОБА_1 на відзив відповідача ОСОБА_2 подано відповідь (письмові пояснення). Так, позивач просив суд відхилити аргументи відповідача, що подача позову про зменшення розміру аліментів ґрунтується на формальних підставах, та начебто насправді має на меті ухилення від батьківських обов`язків утримувати неповнолітніх дітей. Позивач, акцентуючи безпосередньо увагу відповідача, що ніколи не відмовлявся від матеріального забезпечення своїх дітей, - зазначив, що отримує гідну заробітну плату, тому навіть у разі зменшення розміру аліментів син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_9 не будуть відчувати брак грошових коштів. У разі ж виникнення підозри щодо нецільового використання відповідачем коштів, які мають витрачатися виключно для забезпечення потреб та задоволення інтересів дітей, - позивач розгляне питання встановлення контролю за цільовим витрачанням аліментів відповідно до ст. 186 СК України. Позивач повторно зазначив, що ініціювання питання про зменшення розміру аліментів пов`язано виключно зі зміною сімейного та матеріального стану, позивач одружився, в нього народжена третя дитина, дружина наразі не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення трьох річного віку, що беззаперечно потребує несення позивачем суттєвих витрат. ОСОБА_1 з огляду на позицію відповідача про розцінювання відомостей про найм (оренду) житла як неправдивих відомостей, зазначив, що будинок в м. Святогірську, в якому проживає його родина (дружина та малолітня донька) дійсно належить батькові дружині - ОСОБА_11 . Проживання не є безкоштовним та позивач сплачує щомісячну оренду, таких домовленостей з тестем було досягнуто, оскільки будинок знаходиться в курортній зоні та здавався на свята та у літній період, що було сутєєвим прибутком. Крім того, позивач несе суттєві витрати на оплату комунальних послуг, будинок оснащений електричним опаленням, тому в зимовий період часу суми сплати таких послуг є досить суттєвими. ОСОБА_1 оспорює доводи відповідача щодо отримання аліментів у розмірі 3500,00 4000,00 гривень, що об`єктивно не може відповідати дійсності, оскільки за попереднім місцем роботи (обіймав посаду заступника начальника Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області) отримував заробітну плату в сумі 16 000,00 гривень 20000,00 гривень (в залежності від нарахованої премії), а тому аліменти складали (1/3 частини) не менше 6000,00 гривень 7000,00 гривень. Також позивач зазначив, що доводи відповідача недоцільності зменшення розміру аліментів з причини хворобливого стану неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2002 року народження є безпідставними. Не оспорюючи, що у неповнолітнього сина ОСОБА_8 діагностовано шкірне захворювання вітіліго, ОСОБА_1 зазначає, що безпосередньо сприяє для санаторно-курортного відпочинку дитини, а саме двічі на рік син відпочиває в позивача в м. Святогірську, в свою ж чергу рекомендацій про поїздки сина на море ОСОБА_2 не дотримується. Позивачем також надається інформація, що неповнолітній ОСОБА_8 вже другий рік навчається в Донецькому військовому ліцеї з підвищеною фізичною підготовкою (розташованому в м. Макіївка, непідконтрольній території), умовою для вступу в який є гідний стан здоров`я учня. При цьому, син проживає в казармі 6 днів на тиждень, повністю забезпечений харчуванням, вдома буває лише один день на тижджень, - а тому посилання відповідача про щоденне несення значних додаткових витрат на лікування сина, харчування за спеціально призначеною дієтою знаходиться в розрізі з фактичними обставинами справи.

Письмових пояснень на відповідь на відзив відповідачем ОСОБА_2 не надано.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 на виклик до суду повторно не з`явилася, про дату, час проведення судового засідання повідомлена належним з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України.

З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 4).

Згідно довідки Управління соціального захисту населення № від 19.07.2018 року ОСОБА_1 постановлений на облік як внутрішньо переміщена особа, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 5).

Згідно довідки № від 03.11.2014 року ОСОБА_2 постановлена на облік як внутрішньо переміщена особа, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.08.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївка Донецької області від 31.07.2013 року по справі № 2/271/326/13 (а.с. 9).

Сторони по справі є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва а.с. 10), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва а.с. 11).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року по справі № 235/4302/17 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_5 , 2002 року народження, доньки ОСОБА_4 , 2007 року народження у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12).

Виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду здійснюється Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54794373 від 27.09.2017 року а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту позовної заяви обставинами, які на теперішній час впливають на розмір присуджених аліментів є: - зміна сімейного стану (укладення шлюбу, народження дитини); - зміна матеріального стану (несення щомісячних витрат на оплату орендованого житлового приміщення).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку викладених ОСОБА_1 обґрунтувань позовної заяви з позиції слушності аргументів, належності і достатності доказів та приписів норм права, що підлягають застосуванню до спірних відносин сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Так, сторони по справі (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дітей. При цьому, суд враховує, що розмір стягуваних аліментів має бути справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь як батька в утриманні неповнолітніх дітей, які проживають разом з відповідачем, має бути достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року по справі № 235/4302/17 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини (33 %) всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що узгоджується з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

В розумінні ст. 192 СК України (саме з цієї правової підстави заявлено позовну заяву) матеріальне становище і сімейний стан протягом часу існування аліментного зобов`язання не є незмінними чинниками як відносно особи, яка одержує аліменти та і для особи, зобов`язаної надавати дитині утримання. В зв`язку з вказаним, суд надає оцінку зміни (в розумінні погіршення / покращення) матеріального становища, сімейного стану позивача ОСОБА_1 як платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2018 року ОСОБА_1 укладено шлюб з ОСОБА_12 (копія свідоцтва а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_7 народжена донька позивача ОСОБА_6 (копія свідоцтва а.с. 14).

За переконанням суду зміна сімейного стану позивач, народження в нього третьої дитини - є достатньою підставою для зміни розміру аліментів.

Посилання відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності судових рішень про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_13 , 2019 року підлягає відхиленню. Судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає з дружиною ОСОБА_14 та малолітньою донькою однією сім`єю, тому потреба в визначенні позивачу аліментних обов`язків на утримання доньки не виникла.

Право малолітньої ОСОБА_6 , 2019 року народження на гідне матеріальне забезпечення зі сторони батька гарантується нормами СК України, та беззаперечно на ОСОБА_1 покладено відповідальність за виховання, навчання і розвиток доньки. За таких обставин, позивач беззаперечно несе витрати на потреби малолітньої доньки ОСОБА_15 , 2019 року народження. При цьому, суд звертає увагу, що утримання трьох неповнолітніх дітей позивача має бути рівнозначним, та не ущемленим відносно матеріального утримання одне одного.

Суд вважає недоведеним факт перебування на утриманні ОСОБА_1 дружини, яка, за поясненнями позивача, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому є тимчасово непрацездатною. Належних, достатніх доказів таких доводів (довідки з місця роботи про оформлення декретної відпустки, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків тощо) суду не надано. Дані про утримання аліментів в порядку ст. 84 СК України відсутні.

Суд звертає увагу, що позиція захисту відповідача ОСОБА_2 ґрунтується, що при розгляді позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів первісно необхідно врахувати інтереси неповнолітніх дітей, право на гідне матеріальне забезпечення зі сторони батька.

Згідно довідки про доходи № б/н від 29.12.2019 року ОСОБА_1 з 26.10.2018 року працює у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську та займає посаду начальника першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції), посадовий оклад становить 38764,00гривень, нарахована заробітна плата за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року склала 785881,58 гривень, в тому числі утримані аліменти 196278,00 гривень (січень: 0,00 гривень, лютий: 14314,13 гривень, березень: 13386,95 гривень, квітень: 13386,95 гривень, травень: 13386,95 гривень, червень: 12375,55 гривень, липень: 15097,78 гривень, серпень: 20421,93 гривень, вересень: 20167,05 гривень, жовтень: 40435,59 гривень, листопад: 15662,40 гривень, грудень: 17682,72 гривень (а.с. 54).

Згідно виписки по картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 в філії Донецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за період з 20.04.2018 року по 27.12.2019 року проведено безготівкове зарахування аліментів: 25.04.2018 року 4727,76 гривень, 30.05.2018 року 4368,82 гривень, 26.06.2018 року 4626,09 гривень, 30.07.2018 року 4232,42 гривень, 29.08.2018 року 3953,83 гривень, 26.09.2018 року 3953,83 гривень, 29.10.2018 року 2704,02 гривень, 28.02.2019 року 14170,99 гривень, 29.03.2019 року 13253,08 гривень, 26.04.2019 року 13253,08 гривень, 31.05.2019 року 13253,08 гривень, 27.06.2019 року 12251,79 гривень, 31.07.2019 року 14946,80 гривень, 30.08.2019 року 20217,71 гривень, 30.09.2019 року 19965,38 гривень, 31.10.2019 року 40031,23 гривень, 29.11.2019 року 15466,18 гривень, 23.12.2019 року 17505,89 гривень (а.с. 61 74).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тобто, мінімальний розмір аліментів на неповнолітню дитину віком від 6 до 18 років станом на час розгляду цієї справи складає 1013,50 гривень. Таким чином, аліменти, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2002 року народження та ОСОБА_4 , 2007 року народження в розмірі 1/3 частки доходу, що дорівнює в середньомісячному грошовому вираженні за 2019 рік 16356,50 гривень є суттєво більшим за розмір, який мінімально визначений ст. 182 СК України.

Законом України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. З довідки про доходи № 52 від 24.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з підприємством, яке розташоване на непідконтрольній території м. Донецька, маючим назву (далі мовою оригіналу): «Структорное позразделение производство «Донецкгортеплосеть» ГП «Донбасстеплоэнерго» Донецкая народная республика», нарахований дохід складає за період з січня 2019 року по листопад 2019 року 150736,78 рублів (а.с. 51). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За таких обставин, суд обмежений надати належну оцінку матеріальному стану відповідача ОСОБА_2 та її можливості матеріально утримувати неповнолітніх дітей.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідачем ОСОБА_2 не надано чеки, квитанції про понесені витрати на утримання неповнолітніх дітей в причино-наслідковому зв`язку, що при цільовому використанні сплачених ОСОБА_1 аліментів коштів на потреби та задоволення інтересів сина та доньки не вистачає. За переконанням суду, відсутні підстави вважати, що на теперішній час сплачувана позивачем сума аліментів є недостатньою, та її не вистачає для забезпечення дітей при рівному наданні допомоги обома батьками.

Серед інших обставин, на якій посилається позивач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів є зміна матеріального стану. Так, позивач ОСОБА_1 з отримуваного доходу (заробітної плати) несе щомісячні обов`язкові платежі на оплату оренди житла. На підтвердження таких посилань суду надано відомості про відсутність у власності позивача та його дружини будь-яких об`єктів нерухомості, розташованих на підконтрольній території України. Згідно інформаційної довідки № 180434743 від 10.09.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 16 17). Згідно інформаційної довідки № 180437946 від 10.09.2019 року за ОСОБА_7 не зареєстровано жодних об`єктів нерухомості (а.с. 18). За таких обставин, позивач зазначає, що вимушений винаймати житловий будинок, розташований в м. Святогірськ, щомісячно сплачуючи орендну плату та комунальні послуги. Такі обставини відповідачем ОСОБА_2 не визнано, та прийнято категоричну позицію відсутності у позивача щомісячних витрат на оренду житловому приміщення, оскільки будинок належить батьку дружині позивача. Суд зазначає, що підстави визнати доводи ОСОБА_1 про стабільні щомісячні витрати на оренду житлового приміщення, як такі що в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України мають бути враховано як суттєві при визначенні розміру аліментів, - відсутні. Жодні документальні матеріали (договір про оренду житлового приміщення, чеки про перерахування орендної плати, квитанції про нарахування вартості комунальних послуг та оплати таких платежів) суду не надано, доказування не може ґрунтуватися не припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Що стосується заперечень відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів з огляду хворобливого стану здоров`я неповнолітнього сина ОСОБА_16 , 2002 року народження, оскільки зменшення щомісячних платежів призведе до браку коштів на придбання дорогих ліків, дотримання рекомендацій лікарів, чим невиключно буде викликано небезпеку погіршення стану здоров`я дитини. На підтвердження зазначених аргументів відповідачем надано: довідку поліклініки Красноармійської центральної районної лікарні від 21.09.2015 року про встановлення ОСОБА_17 , 2002 року народження діагнозу вітіліго (а.с. 82), виписку з історії хвороби № 365 про перебування ОСОБА_5 , 2002 року на стаціонарному лікуванні з 17.04.2019 року по 02.05.2019 ІНФОРМАЦІЯ_7 в медичному закладі, маючому назву (далі мовою оригіналу): «Дерматовенерологический диспансер министерства здравоохранения донецкой народной республики», діагноз вугровий хвороба, папуло-пустулезна форма а.с. 79 (документи, видані лікарняними закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку - правова позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15.04.2016 р.). В свою чергу позивачем ОСОБА_1 на підтвердження задовільного стану здоров`я неповнолітньої дитини до матеріалів справи долучено копії дипломів, грамот, виданих на ім`я неповнолітнього ОСОБА_5 , 2002 року народження про участь та отримання призових місць в проведених на території м. Донецька, м. Макіївка чемпіонатах по спортивному бойовому мистецтву (а.с.83-88). Суд надаючи оцінку таким доводам сторін, акцентує увагу, що доказів несення суттєвим грошових витрат на лікування неповнолітнього ОСОБА_5 , 2002 року народження (вартості ліків, медичних препаратів, затрат на курортне оздоровлення тощо) позивачем не надано. Більш того, суд зазначає, що предметом розглядуваної позовної заяви є саме зміна (зменшення) розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України, питання про участь батьків у додаткових витратах на дитину відповідно до ст. 185 СК України не охоплюється розглядом цієї справи.

По суті інших доводів сторін (залишення позивачем після розлучення у володіння відповідача та неповнолітніх дітей квартири, розташованої в м. Макіївка; передача відповідачем у власність позивача придбаних в шлюбі транспортних засобів без отримання компенсації належної частки спільного майна; несплата / добровільне перерахування коштів на дітей до стягнення аліментів в судовому порядку; особисті відносини батьків з дітьми), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи сторін в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи.

Сумуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що звернення ОСОБА_1 до суду з розглядуваним позовом об`єктивно не може свідчити про умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, позивачем надано достатні підстави, оцінку яким викладено вище, для зміни розміру аліментів.

В частині визначення частки зменшення розміру стягуваних аліментів - суд керується наступним.

Розмір аліментів утримуваних з позивача на користь відповідача наразі згідно рішення суду від 18.09.2017 року складає 1/3 частина всіх доходів (в ідеальній частці 33 %).

Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, визнання аргументів ОСОБА_1 частково обґрунтованими, - вважає за можливим зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача з 1/3 частини всіх доходів до 1/4 частини (25 %), що відповідатиме інтересам ОСОБА_2 при утриманні неповнолітніх сина ОСОБА_8 , 2002 року народження та доньки ОСОБА_9 , 2007 року народження, та не призведе позивача в скрутне положення ані при забезпеченні своїх потреб, ані при забезпечення матеріальної підтримки неповнолітнім дітям.

Суд вважає за необхідне, з метою запобігання проблем при подальшому нарахуванні аліментів, встановити час з якого зменшено розмір аліментів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін автоматично не припиняють виплату аліментів у попередньому розмірі. Вказані обставини є тільки підставами для зміни розміру аліментів. Таким чином, при задоволенні позову суд зазначає, що аліменти виплачуються в новому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. До набрання рішенням про зміну розміру аліментів законної сили вони сплачуються в попередньому розмірі.

На підставі викладеного, ст. 191, ч. 1 ст. 192 СК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року по справі № 235/4302/17 (НП 2/235/1996/17), стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відкликати з Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2017 року по справі за єдиним унікальним номером 235/4302/17 (номер провадження 2/235/1996/17).

В іншій часині позовних вимог відмовити.

Відшкодування судових витрат по справі сторонами не заявлено.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду 20.02.2020 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3

Суддя: