Провадження № 2/686/1111/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., за участю: представника відповідача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу № 686/28968/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2019 року до суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 71 027,61 грн. Позов мотивує тим, що з 05.06.2008 року по 21.07.2014 року перебував у шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька є дитиною з особливими потребами, у зв`язку із чим позивач особисто несе додаткові витрати. За період з 28.01.2010 року по 29.01.2019 року сума додаткових витрат склала 142 055,23 грн., відповідно до наданих платіжних документів, 50% від цієї суми позивач просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про відкладення слухання справи, під час попередніх судових засідань, позовні вимоги підтримував в повному обсязі.

Представник відповідача наполягає на слухання справи за даної явки учасників процесу та на підставі зібраних доказів, проти задоволення позову заперечує.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за даної явки учасників процесу та на підставі зібраних доказів.

29.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

24.01.2020 року справу призначено до слухання до суті.

04.03.2020 року представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог за період з 28.01.2010 року по 25.10.2016 року.

Представниками неодноразово заявлялись клопотання про відкладення слухання справи, які судом задовільнялись.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2008 року по 21.07.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини та копією рішення про розірвання шлюбу, які долучені до матеріалів справи.

Рішенням суду від 09.09.2019 року з позивача на корить відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Копія рішення додається.

ОСОБА_5 є дитиною з особливими потребами. Позивач зазначає, що особисто несе додаткові витрати на дитину і за період з 28.01.2010 року по 29.01.2019 року сума додаткових витрат склала 142 055,23 грн., відповідно до наданих платіжних документів. 50% цієї суми просить стягнути з відповідача.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-ХІІ), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі N 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з приниипу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №З зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Так, позивач зазначає, що особисто несе додаткові витрати на дитину і за період з 28.01.2010 року по 29.01.2019 року сума додаткових витрат склала 142 055,23 грн., відповідно до наданих платіжних документів.

Однак, оскільки шлюб між сторонами розірвано 21.07.2014 року, тому суд вважає, що додаткові витрати, які поніс позивач на дитину слід стягувати з часу розірвання шлюбу, а не з 28.01.2010 року.

Позивач також зазначає, що відповідно до наданих платіжних документів, сума додаткових витрат склала 142 055,23 грн., однак підтверджена належними та допустимими доказами лише сума в розмірі 8 099 грн., оскільки в багатьох платіжках платник не зазначений взагалі або платником є бабуся ОСОБА_4 , а відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, не в повній мірі знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позов слід задоволити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4 049,50 грн. додаткових витрат на утримання дитини, що становить 50% від суми, яка підтверджена належними та допустимими доказами. В решті позову слід відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 22 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Таким чином, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 22, 150, 180, 185 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 4 049 грн. 50 коп. додаткових витрат на утримання дитини.

В решті позову - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , іпн НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду виготовлено 17.11.2020 року.

Суддя: