Справа №175/1295/20-ц
Провадження №2/175/328/20
У Х В А Л А

01 червня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участі секретаря Кравченко А.А.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву адвоката позивача ОСОБА_1 за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

29 травня 2020 року до суду надійшла заява адвоката позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в якій адвокат просила суд накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №214, що розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :02:008:0926, за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі спірного договору купівлі-продажу посвідченого 19 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2007, належить ОСОБА_3 , до виконання рішення суду.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року накладено заборону на проведення будь-яких будівельних робіт на незавершеному будівництві житлового будинку (готовністю 74%), що розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :02:008:0926, за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу від 19 липня 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталією Валентинівною та зареєстрованого в реєстрі за №2007 належить ОСОБА_3 , до виконання рішення суду та накладено заборону на вчинення ОСОБА_3 чи будь-яким особам, які будуть діяти від її імені будь-яких реєстраційних дій з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку майнових прав на житловий будинок (готовністю 74%), що розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :02:008:0926, за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу від 19 липня 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Наталією Валентинівною та зареєстрованого в реєстрі за №2007 належить ОСОБА_3 , до виконання рішення суду.

Однак, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 20 травня 2020 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Садошенко В.В. повідомила про те, що відсутній об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку (готовністю 74%), а існує об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №214, підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 стала Декларація про готовність об`єкта до експлуатації НОМЕР_1 , що не дає змоги виконати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року через відсутність описаного об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на який накладається заборона.

Як вбачається з наданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №208945812 сформованої 14.05.2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №214, що розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :02:008:0926 на праві власності належить ОСОБА_3 .

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню і вважає за доцільним забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №214, що розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :02:008:0926, за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом спору. Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час, відповідач не позбавляється можливості володіти та користуватися своїм майном.

Оскільки накладення арешту на домоволодіння не спричиняє жодних матеріальних збитків відповідачу, суд не вимагає від заявника забезпечення збитків відповідача, які можуть бути спричинені заборонами.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №214, що розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :02:008:0926, за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі спірного договору купівлі-продажу посвідченого 19 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2007, належить ОСОБА_3 , до виконання рішення суду.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Озерянська Ж.М.