Справа № 606/1995/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільськоїобласті в складі:

Головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 2500 грн щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2020 і до закінчення нею навчання та неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2020 і до досягнення нею повноліття.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2000. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітньою та продовжує навчання, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є неповнолітньою. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05.02.2013 шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Старша донька ОСОБА_3 хоч і досягла повноліття, однак з 2018 року і до сьогодні продовжує навчання на платній основі на денній формі навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.10.2020 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25.11.2020.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, та вказала, що просить стягнути аліменти в мінімальному розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що згідний сплачувати аліменти у мінімальному розмірі для кожної дитини.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружились 12 травня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського району Тернопільської області від 12.05.2000, актовий запис №55.

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 09.02.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №16.

Також, у шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане 01.09.2008 Ілавченською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №6.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05.02.2013, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 12.05.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №55 розірвано.

Відповідно до довідки, виданої Іванівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 11.09.2020 за № 774, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студентка ТНПУ, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениця 7 класу (на утриманні) проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є студенткою ІІІ курсу Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка, географічний факультет, на денній формі навчання, платній основі, термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» з 01.09.2018 до 30.06.2022, що підтверджується довідкою №4002 від 17.09.2020, виданою Тернопільським національним педагогічним університетом імені Володимира Гнатюка.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 180, 181Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до діючих норм законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною третьою статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В силу вимог статті 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років починаючи з 1 січня 2020 - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дочка ОСОБА_3 досягла повноліття, продовжує навчання, самостійно заробляти на навчання, проживання та транспортні витрати пов`язані з добиранням до місця навчання не має можливості, а тому потребує матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, свого обов`язку та наявності можливості сплачувати аліменти не заперечує.

При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність на утриманні відповідача інших дітей, що підтверджується довідкою Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області, виданої 04.11.2020 №02-25/1026, згідно якої ОСОБА_2 не працює з 21.05.2007, згідно запису в трудовій книжці, має наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_6 , 1990 року народження, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років; син дружини ОСОБА_7 , 2010 року народження; син ОСОБА_8 , 2018 року народження.

Також, відповідачем надано суду довідку Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 10.11.2020 №243, на підтвердження того, що ОСОБА_2 є вносите лем на користь третіх осіб, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 02.07.2015 депозитних рахунків, станом на 10.11.2020 залишок коштів на кожному рахунку становить 5000 грн.

При визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків.

Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягувати з дня пред`явлення позову 18.09.2020 і до досягнення дитиною повнолітнього віку, та аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову 18.09.2020 і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в більшому розмірі, оскільки сторонами не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена права звертатися до суду із позовом до відповідача в порядку статті 192 Сімейного кодексу України про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, у випадку, якщо будуть існувати докази такого майнового стану відповідача, який дозволятиме останньому сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж визначив даним рішенням суд.

Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України.

На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачем помилково сплачено судовий збір у розмірі 840,40 грн за подання даної позовної заяви про стягнення аліментів, що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» №23 від 14.09.2020, а тому позивачу слід повернути з державного бюджету суму помилково сплаченого судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 141, 247, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 18 вересня 2020 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь держави.

Повернути ОСОБА_1 із Державного бюджету України 840 (вісімсот сорок) гивень 40 копійок помилково сплаченого судового збору згідно із квитанцією № 23 від 14 вересня 2020 року.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення суду складено 25 листопада 2020 року.

Суддя А.В.Мельник