Справа № 352/2111/19
Провадження № 2/352/208/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого - судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності від 10.07.2001 року. Будинковолодіння складається із житлового будинку та господарських будівель. В ньому зареєстровані вона та її дочка з дочкою та сином. В 2017 році ОСОБА_2 вирішив жити самостійно і тому добровільно вибув із її будинку. Він забрав свої особисті речі та все, що йому було необхідне. Куди саме переїхав відповідач невідомо, так як він приховує своє місце проживання та не спілкується з нею, уникає будь-яких зустрічей, не відвідує спірне житло, але продовжує зберігати реєстрацію місця проживання в ньому. На її прохання знятися із реєстрації в її будинку відповідач не реагує.

Таким чином відповідач з 2017 року будинковолодінням не користується і не цікавиться ним, він не виконує обов`язки пов`язані з утриманням та оплатою за комунальні послуги, намірів повернутися не виявляє.

Позивачка подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнав.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинковолодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності від 10.07.2001 року. Будинковолодіння складається із житлового будинку та господарських будівель. В ньому зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , її дочка ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_4 і сином ОСОБА_2 . В 2017 році ОСОБА_2 вирішив жити самостійно і тому добровільно вибув із її будинку. Він забрав свої особисті речі та все, що йому було необхідне. Куди саме переїхав відповідач невідомо, так як він приховує своє місце проживання та не спілкується з нею, уникає будь-яких зустрічей, не відвідує спірне житло, але продовжує зберігати реєстрацію місця проживання в ньому. На її прохання знятися із реєстрації в її будинку відповідач не реагує.

Таким чином, відповідач з 2017 року будинковолодінням не користується і не цікавиться ним, він не виконує обов`язки пов`язані з утриманням та оплатою за комунальні послуги, намірів повернутися не виявляє.

Також, викладені обставини підтверджуються поданою до суду заявою свідка ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в якій вона підтверджує той факт, що ОСОБА_2 являється онуком ОСОБА_1 і за адресою АДРЕСА_1 не проживає протягом трьох років.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як зазначено в статті 55 Конституції України - права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 319 та ч.1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 листопада 2016р. у справі №6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Згідно з вимогами ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, так як відповідач втратив право на проживання в будинку АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 247, 263-265, 282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Суддя Гургула В.Б.