СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/916/20
Провадження № 2/306/452/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Е.А. Вінер

з секретарем : Л.І.Фалес

з участю позивачів ОСОБА_1

адвоката позивачів: І.І.Логай

відповідача ОСОБА_2

адвоката відповідача : І.К.Вердієв

третьої особи

без самостійних вимог: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сваляві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_1 ) про виселення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7 про виселення посилаючись на те, що вони є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності. В будинку проживає також відповідач ОСОБА_6 , яка вселилася в будинок після укладення шлюбу з сином позивачів. Спільне проживання однією сімєю з невісткою виявилося неможливим, відповідач вчиняє сварки, домашнє насильство в сімї. 25 червня 2020 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності. В подальшому відповідач не припинила свої дії та спричинила позивачу ОСОБА_4 тілесні ушкодження у звязку з чим притягається до кримінальної відповідальності за статтею 125 КК України. Зазначають, що спільне життя з відповідачкою є нестерпним, на прохання залишити будинок та виселитися вона не реагує. Відповідач не укладала договору про порядок користування спірним будинком, спільне господарство та спільне життя не веде, спільним побутом не повязана, а тому не може бути визнана членом сімї власника будинку, як інша особа, що проживає спільно. В звязку з вищевикладеним просять виселити ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2020 року справу № 306/916/20 (провадження № 2/306/452/20) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 14 ).

24 липня 2020 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.17).

06 серпня 2020 року відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що заявлений позов не визнає в повному обсязі як такий, що є безпідставним та необгрунтованим. В житловому будинку позивачів, відповідач ОСОБА_6 проживає з власною сімєю, яка складається з чотирьох чоловік: вона з чоловіком та їхні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачами не надано жодних доказів того, що відповідач самостійно вселилася до спірного будинку без їхньої згоди. Не визнає ті обставини справи, що постійно вчиняє сварки, оскільки мають місце неприязні відносини у позивачів до неї, чоловіка та неповнолітніх дітей. Крім того, в провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області (головуючий суддя Ганчак Л.Ф.) перебуває кримінальна справа за ознаками вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 статті 125 КК України відносно позивача ОСОБА_4 . Не надано жодних доказів позивачами того, що відповідачем вчиняються будь-які перешкоди власникам спірного житлового будинку у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, що не ведеться та не велося спільне господарство разом з позивачами. Просить відмовити в задоволенні позову (а.с.21-25).

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.68)

В судовому засіданні позивачі та їхній адвокат позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила проти їх задоволення. Пояснила, що проживає в житловому будинку з своєю сімєю. В 2007 році нею з чоловіком було зроблено ремонт будинку, вкладено багато сил та коштів, іншого житла немає.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що позивачі є його батьками, а відповідач - дружиною. Він не бажає, щоб його дружину виселяли з будинку, в якому вони з дітьми проживають.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін по справі, постійно чує сварки та скандали в будинку. Сім`ю ОСОБА_11 знає дуже давно. Вважає, що причиною сварок є невістка ОСОБА_6 , яка не поважає старших людей.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що в родинних відносинах з сторонами по справі не перебуває, є сусідкою. В дворогосподарстві постійно чути крики, ініціатором скандалів є невістка, господарство ведуть позивачі. Вона не бачила, щоб невістка допомагала батькам по господарству. Сварки в сім`ї тривають вже багато років.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю ОСОБА_6 . Після одруження всі проживали дружно, останнім часом сварки, чому так склалося вона не може пояснити. Вважає, що позивачі провокують її дочку до сварок.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_6 , яка проживає в сім`ї ОСОБА_11 більше 18 років. Вона постійно приходила до сестри додому, допомагала. Сестра з чоловіком вклала багато коштів в будинок, там проживають двоє неповнолітніх дітей, іншого житла не мають. Позивачі постійно здійснюють психологічний тиск на сестру, принижують її, постійно виникають скандали на побутовому рівні.

Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися ст.116 Житлового кодексу УРСР.

Судом встановлено, що власниками житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15 січня 2013 року, індексний номер 34898, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 749021240 виданого державним реєстратором реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області Шпілька І.А. (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_6 з 28 січня 2004 року зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачам (а.с.29).

Частиною 4 ст.9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави виселення членів сімї (колишніх членів сім`ї) власника будинку, передбачені ст.116 ЖК України.

Відповідно до ст.157 ЖК УРСР членів сімї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 1 ст.116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання ігромадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Таким чином, для виселення відповідача з належного позивачам будинку необхідно встановити, що відповідач руйнує, псує жиле приміщення чи використовує його не за призначенням систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів, отже, зазначені свідчення не доводять підстав для виселення, які передбачені ч.1 ст.116 ЖК України.

Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню осіб на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства про допустимість засобів доказування, позивачами та його адвокатом не надано доказів про те, що відповідачка руйнує чи псує житло.

Судом при вирішенні спору враховано те, що відповідач проживає в житловому будинку з 2004 року з сином позивачів та двома неповнолітніми дітьми, здійснювала благоустрій житлового будинку та даний будинок є її єдиним житлом.

Встановлено, що між сторонами існує тривалий і стійкий конфлікт на побутовому рівні, проте позивачами не доведено, що виключно відповідач систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для неї проживання із ними в одному будинку.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності чи вжиття щодо неї передбачених законом заходів попередження чи громадського впливу. Стосовно того, що звернення позивачів до правоохоронних органів та відкриття на підставі таких звернень кримінальних проваджень, не є доказом вжиття до відповідача заходів попередження чи громадського впливу, оскільки судових чи інших рішень за даними кримінальними провадженнями, які б містили попередження відповідача чи громадського пливу суду не надавалися.

Також, судом було встановлено, що при розгляді цивільної справи і як вбачається з пояснень сторін, свідків та наданих ними доказів у даній справі, ініціаторами конфліктів між сторонами виступали як відповідач, так і позивачі, кримінальні справи відкривались як за зверненням позивача, так і відповідача, а фізичне насильство під час бійок застосовувалась обома сторонами.

Таким чином, позивачами не доведено, що виключно відповідачем систематично порушуються правила співжиття, що робить неможливим для неї проживання із ними в одному будинку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 76-81, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 9, 116,157 Житлового кодексу УРСР, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_1 ) про виселення ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2020 року.

СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ Е.А.Вінер