Справа № 2/138/09
Провадження № 6/185/32/20
У Х В А Л А

28 лютого 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Зубкової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа: ОСОБА_2 , у справі № 2/138/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа: ОСОБА_2 , у справі № 2/138/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини.

Згідно письмової заяви ОСОБА_1 просила розглянути заяву без її участі, вимоги підтримала.

Представник ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що ОСОБА_1 пропустила строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, виконавче провадження на даний час завершено, надані квитанції свідчать про сплату суми боргу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Калінінського районного суду міста Донецька від 29 січня 2009 року у справі №2/138/09 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 4220,73 грн. Рішення суду набрало законної сили.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 , єдиний спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 грудня 2018 року ОСОБА_1 надала нотаріусу заяву-претензію з вимогою до спадкоємців майна ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Зобов`язання із сплати аліментів є таким, що нерозривно пов`язане із особою боржника, і дійсно припиняється із смертю боржника. Проте заборгованість по аліментах, яка існувала до моменту смерті боржника є зобов`язанням, яке не припиняється зі смертю боржника і включається до спадкової маси.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 161/11682/15-ц.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Отже, обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості з оплати додаткових витрат на лікування дитини, яка присуджена рішенням Калінінського районного суду міста Донецька від 29 січня 2009 року у справі №2/138/09, із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємця.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що приписи статей 1281 та 1282 ЦК України, якими визначено спеціальний порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок задоволення спадкоємцями вимог кредитора, на стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для відмови у заміні боржника його спадкоємцем у виконавчому провадженні, а є підставою для визначення державним виконавцем меж відповідальності спадкоємця, який залучений як правонаступник по боргам спадкодавця.

Судом з`ясовано наявність матеріальних і процесуальних підстав правонаступництва, а межі відповідальності спадкоємця визначаються державним виконавцем при виконанні судового рішення згідно вимог ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням того, що отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину у відповідності із статтею 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, то відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).

У рішенні Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12.03.2009р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004р. у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником, і не суперечить загальній меті судочинства

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11.

При цьому, суд звертає увагу на те, що чинний ЦПК України пов`язує саме вирішення питання про видачу дублікату виконавчого документа із строком, встановленим для пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України), а не питання про заміну сторони виконавчого провадження згідно ст.442 ЦПК України.

Представником ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження факту виконання рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 січня 2009 року у справі №2/138/09 добровільно ОСОБА_3 або доказів завершення виконавчого провадження щодо виконання рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 січня 2009 року у справі №2/138/09 у зв`язку з повним його виконанням.

Надані суду квитанції не містять призначення платежу, тому не підтверджують оплату боргу в сумі 4220,73 грн, присуджену рішенням суду.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України прийняла спадщину, є спадкоємцем всього майна ОСОБА_4 за заповітом, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження - боржника ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 260, 442 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа: ОСОБА_2 , у справі № 2/138/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини задовольнити повністю.

Замінити боржника у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 січня 2009 року у справі №2/138/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, його правонаступником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка відповідає по боргам ОСОБА_3 в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона