Провадження № 2/754/1931/20
Справа № 754/8595/17
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2020 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Сіманчука М.В. ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника відповідача Державного центру зайнятості Сіманчука Максима Володимировича про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного центру зайнятості про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача Державного центру зайнятості про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

До суду надійшла письмова заява представника відповідача Сіманчука М.В. про закриття провадження у справі.

Дану заяву представник відповідача мотивує тим, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 754/15544/17-ц було зроблено висновок про те, що такий спір не є трудовим спором приватного характеру, а стосується проходження особою публічної служби, відтак є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти даної заяви та закриття провадження у справі. При цьому позивач надав письмову відповідь на клопотання, проти якого заперечував, оскільки вважає, що він не є державним службовцем і не перебуває на публічній службі. Крім того, державна служба зайнятості не є суб`єктом владних повноважень та не здійснює владних управлінських функцій, а всі спори, які виникають між державною службою зайнятості та її співробітниками є приватно-правовими спорами.

В судовому засіданні представник відповідача заяву підтримав та просив про її задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення заяви про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач до 29.05.2017 року перебував у трудових відносинах із Державною службою зайнятості (Центральним апаратом) та працював на посаді начальника Відділу з питань запобігання та виявлення корупції.

На підставі наказу від 29.05.2017 року № 173-к позивача було звільнено з займаної посади у зв`язку з відмовою від продовження роботи в зв`язку із зміною істотних умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України та проведено розрахунок.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач просить поновити його на роботі, стягнути середній заробіток та інші виплати.

Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та цього Закону. Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, входить до складу правління Фонду.

Згідно з положеннями ст. 21 Закону України «Про зайнятість населення», діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, спрямовується і координується Міністром - керівником центрального органу виконавчої влади у сфері соціальної політики. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть належати підприємства, установи та організації.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 грудня 2016 року №1543, державна служба зайнятості (далі - Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України. Служба складається з Державної служби зайнятості (Центрального апарату) (далі - Центральний апарат Служби), Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості (далі - регіональні центри зайнятості), міських, районних і міськрайонних центрів зайнятості (далі - базові центри зайнятості). Центральний апарат Служби, регіональні та базові центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності).

Тобто, Державна служба зайнятості (Центральний апарат) є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції відповідно до законодавства України та є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України. Служба має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності). Тобто, Центральний апарат Служби є головною державною установою у централізованій системі державних установ Служби.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

В той же час, відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п.17 ч.1 ст.4 КАС України).

Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таких же висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №761/33941/16-ц. Крім того, аналогічний висновок міститься і у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 року у справі №754/15544/17-ц за результатами розгляду трудового спору, де відповідачем є Державна служба зайнятості (Центральний апарат).

Позивач перебував у трудових відносинах з Центральним апаратом Служби та обіймав посаду начальника Відділу з питань запобігання та виявлення корупції, тобто був уповноваженою особою на виконання функцій держави в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції та є юридичною особою публічного права. Оскільки позивач обіймав посаду в центральному органі виконавчої влади, то цей спір не є трудовим спором приватного характеру, а стосується проходження позивачем публічної служби.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, то правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заперечення позивача проти клопотання про закриття провадження суд до уваги не приймає з огляду на вищевказані висновки Великої Палати Верховного Суду. Посилання позивача на те, що він не був державним службовцем, підстав для відмови в задоволенні клопотання не дають, оскільки в даному випадку мова йде про проходження публічної служби.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 251, 258 - 261 ЦПК України, ст. 6 Конвенції, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача Державного центру зайнятості Сіманчука Максима Володимировича про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного центру зайнятості про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 лютого 2020 року.

Суддя: