Справа № 502/2486/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

третя особа: ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради

про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності за спадщину

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності за спадщину. З позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_3 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ). Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 . Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належала ОСОБА_4 . Заповіту за життя щодо свого майна ОСОБА_3 не зробив, тому спадкування відбувається за законом. Спадкоємцем першої черги, який фактично прийняв спадщину є дружина спадкодавця ОСОБА_4 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги фактично прийняла тільки ОСОБА_4 , оскільки проживала разом зі спадкодавцем та від спадщини не відмовлялась. Тобто ОСОБА_4 фактично як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (від 18.07.1963 року), яка діяла на час відкриття спадщини і ОСОБА_4 в цілому став належати вищевказаний житловий будинок, але право власності вона на нього не оформлювала. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_4 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ). Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається в цілому з житлового будинку АДРЕСА_3 . Після смерті ОСОБА_4 належне їй майно позивач фактично прийняла у спадщину, оскільки вони проживали однією сім`єю за однією адресою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована та проживала до моменту смерті в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_2 ). На момент її смерті інших осіб, зареєстрованих місцем проживання за вказаною адресою не було, але з лютого 1992 року до 04.01.1998 року включно позивач перебувала на утриманні ОСОБА_4 оскільки була малолітньою, а мати (донька ОСОБА_4 ) ОСОБА_2 була на заробітках в м. Одеса. Тобто позивач фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 535 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, але належним чином право власності на спадкове майно вона не може оформити, оскільки необхідно встановити зазначений факт, а також відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. На протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.

Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та участі позивача та задовольнити позов.

Третьою особою, ОСОБА_2 було надано заяву, відповідно до якої вона просила розглянути справу без її участі, щодо задоволення позову вона не заперечує.

Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області надавзаяву, за якою просить розглянути справу без його участі, заперечень не має, оскільки позов визнає.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 8, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , зареєстрованого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 119, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , зареєстрованого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, запис акта про народження № 321 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого в м. Кілія Рай ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 53 рос. « ОСОБА_6 » та рос. « ОСОБА_7 » є батьками: рос. « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Василівською с/Радою народних депутатів Кілійського району Одеської області, рос. « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_7 та рос. « ОСОБА_8 », ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб 14.08.1982 року, про що складено відповідний актовий запис № 9. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу рос. « ОСОБА_9 ».

З довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради № 4048/14 від 21.11.2019 р. вбачається, що станом на 22.04.1981 р. за адресою: АДРЕСА_2 , окрім померлого ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована з 18.11.1968 р. по 04.01.1998 р. ОСОБА_4 .

Відповідно до виписки з рішення Виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів № 366 від 27.11.1997 р., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передано земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, по АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 06.01.1981 р. виданого Кілійським міськвиконкомом, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить житловий будинок в АДРЕСА_1 .

З акту про встановлення фактів депутату Кілійської міської об`єднаної територіальної громади від 04.12.2019 р., вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з нею проживала і перебувала на її утриманні її онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з лютого 1992 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Як вбачається з інформаційного листа від 22.11.2019 р. № 628/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. на підставі звернення ОСОБА_1 щодо оформлення спадщини, роз`яснив, що позивачем пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 59142886 від 24.01.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно ОСОБА_4 , відсутня.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 59142876 від 24.01.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що інформація відносно ОСОБА_4 , відсутня.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні з лютого 1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 531, 549 ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 третя особа: ОСОБА_2 до Кілійської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності за спадщину- задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні з лютого 1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , який складається з : літ. А житловий будинок ( загальна площа 46,5 кв. метра, житлова площа 26,0 кв. метра), літ. Б літня кухня, літ. В сарай, літ. Г сарай, літ. Д сарай, літ. Ж- баня, літ. З вбиральня, літ. №1-9- надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников