Провадження № 2-н/470/86/20
Справа № 470/727/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року смт Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Лященко В.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

У своїй заяві він просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення заяви, до досягнення дітьми повноліття.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступного.

Наказне провадження - це спрощена форма захисту прав і інтересів кредитора, чиї вимоги до боржника засновані на беззаперечних документах. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Проте, заявлені вимоги позивача не відповідають нормі ст. 161 ЦПК України.

Із заяви ОСОБА_1 встановлено, що він просить стягнути з боржника ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 заробітку боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення заяви, до досягнення дітьми повноліття.

Отже за змістом викладених вимог «...та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до їх повноліття», таке формулювання не відповідає вимогам, викладеним в ч. 4 ст. 161 ЦПК України.

Заявлені вимоги взаємопов`язані між собою, оскільки стосуються розміру аліментів на утримання дитини, а з урахуванням спрощеної форми захисту прав та інтересів заявника, суд позбавлений можливості з`ясувати ці питання у заявника, а з огляду на диспозитивність цивільного судочинства суд не може самостійно обирати чи не розглядати заявлений розмір аліментів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.161-166 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачу судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів в розмірі, що не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, на загальних підставах (в порядку позовного провадження), або звернутися з вимогою про видачу судового наказу, яка відповідає ст. 161 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали 18.11.2020 року.

Суддя В. Л. Лященко