Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/806/16-ц
Провадження № 2/674/7/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

за участю секретаря судового засідання Мудрицької Л.В.

номер справи :674/806/16-ц

учасники справи :

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представники відповідача Бойко Т.Ю., Сінькова І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу і визнання права на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

08 червня 2016 позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу і визнання права на спадщину за законом.

На обґрунтування позову зазначила, що з 30.11.2009 року проживала разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

За час їхнього проживання вели спільне господарство, мали спільний бюджет, ремонтували, добудовували і облаштовували жилий будинок. Фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка.

Вказаний факт підтверджують свідки: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Ці свідчення знаходяться в справі № 674/995/15-ц, яка стосується розгляду її заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Крім того, факт спільного проживання підтверджується довідкою Підлісномукарівської сільсьскої ради від 14.07. 2015р. № 316.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Після похорон ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка є матір`ю померлого, заявила, що вона не матиме претензій щодо спадщини на будинок в селі Варваріка, в якому вона проживала з покійним ОСОБА_5 , однак, проходив час і ОСОБА_3 змінила свою думку та стала вимагати в неї документи на будинок по АДРЕСА_1 .

З метою встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, 0І липня 2015 року подала до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області відповідну заяву.

В процесі судового розгляду цієї заяви було встановлено, що в Першій Кам`янець-Подільській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу, згідно якої єдиним спадкоємцем є ОСОБА_4 - донька покійного ОСОБА_5 , яка претендує і на будинок в селі Варварівка, в якому вона проживала з ОСОБА_5 за його життя і проживає зараз.

ОСОБА_4 , в особі її матері , ОСОБА_11 , та ОСОБА_3 не визнають за нею права спадкування за законом, ставлять під сумнів факт проживання з ОСОБА_5 , що вказує на те, що між нею, як позивачкою, та відповідачами виник спір з приводу жилого будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який відноситься до спадкового майна.

А тому звернулася з даним позовом до суду , в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 30.11.2009 року по 29.01.2015 року. Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 ,яка складається з жилого будинку та господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 червня 2016р. відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2016 р. задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_2 та представника відповідачки ОСОБА_11 про витребування доказів : спадкової справи у Першій Кам`янець-Подільській державній нотаріальній конторі , витягу з Державного реєстру правочинів та оригіналу договору купівлі -продажу жилого будинку у позивачки ОСОБА_1 ..

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 червня 2017 року відмовлено в задоволені заяви представника позивачки ОСОБА_2 про відвід головуючої судді Артемчук В.М..

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 березня 2018р. задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_2 про заміну неналежного відповідача та замінено відповідача ОСОБА_11 на належного відповідача - ОСОБА_4 .

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2018р. визнано обов`язкову явку в судове засідання відповідачки ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі зіславшись на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві та на показання свідків, які були допитані в судовому засіданні. Зокрема позивачка ОСОБА_1 показала суду, що в 2009 році покійний ОСОБА_12 запропонував їй проживати разом, діти одобрили і почалися стосунки. З осені 2009 р. почали проживати разом. Все робили разом. В с.Варварівка постійно не проживала, бо обоє працювали. В листопаді 2013 пішли проживати на квартиру в АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 проживав в м .Кам`янець -Подільський, а на вихідні приїзжав в село і вона їхала з ним. В листопаді 2007 року ОСОБА_12 купив хату в с.Варварівка, з його слів в шлюбі тоді не був. В с.Варварівка проживали в її будинку і будинку ОСОБА_5 .. Хата від хати за 8-10 метрів і однакові умови проживання. В будинку ОСОБА_5 поклали 8 пластикових вікон, купили болерян, поштукатурили бокову стіну хати, сарай, домурували веранду. Свої особисті кошти не вкладала. Продукти харчування купували разом. Спільної каси не було. Вона купувала за свої кошти, а він за свої. Вважає,що має на якусь частинку в спадщині, оскільки займала якусь частинку в житті ОСОБА_5 .

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала , в задоволенні просила відмовити, про що подала свої заперечення пояснивши суду, що позивачка стала проживати з її сином ОСОБА_5 в 2010 році , оскільки 26 грудня він привів позивачку до неї додому на св`ята. Позивачка сказала, що вони будуть помагати один одному. Останні два роки вони проживали на квартирі в АДРЕСА_3 син купив в шлюбі з ОСОБА_11 .. В 2008 році він прибудував до будинку веранду. Постійне місце проживання сина було в м. Кам`янець-Подільський. За час проживання сина з позивачкою біля хати в с.Варварівка нічого не будували. Син мав гроші і сам поставив пластикові вікна в будинку. Вони разом купили мотоблок, картоплесаджалку і зробили причеп, все це в с.Варварівка і ним користується син позивачки. Спадщину після смерті сина не приймала і від неї не відмовлялася. Спадщину прийняла внучка, ОСОБА_13 , вона єдина спадкоємиця.

Відповідачка ОСОБА_4 і її представники по довіреності ОСОБА_11 та ОСОБА_14 в судовому засіданні позов не визнали і в задоволенні просили відмовити, про що подали заперечення на позов та пояснили, що ОСОБА_4 єдина спадкоємиця після смерті свого батька ОСОБА_5 першої черги, спадщину прийняла і оформила спадщину на земельну ділянку, квартиру в м. Кам`янець-Подільський, грошові вклади. Не оформлена спадщина на будинок в с.Варварівка Дунаєвецького району, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цей будинок, які знаходились у позивачки і вона відмовилась їх повертати. Будинок в с.Варварівка Дунаєвецького району придбаний ОСОБА_5 в 2007 році під час шлюбу з ОСОБА_15 , яка давала згоду в нотаріуса на придбання будинку. Позивачка стала проживати з покійним ОСОБА_5 з кінця грудня 2010 року, а у січні 2015р. ОСОБА_12 помер. По буднях ОСОБА_12 проживав на квартирі в м. АДРЕСА_4 - АДРЕСА_5 . В с. АДРЕСА_3 району вони разом не проживали. Позивачка свої кошти на будинок в с.Варварівка не тратила і не може претендувати на нього.

Зі сторони позивача в якості свідків були допитані : свідок ОСОБА_8 ,яка показала суду ,що про проживання позивачки з ОСОБА_5 їй стало відомо в 2009 році на дні народження позивачки, є спільне фото. Дала їм свою квартиру в м.Дунаївці, щоб позивачка з чоловіком там жили, прожили в ній разом біля двох років.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що на дні народження позивачки в 2009 році дізнався, що вона і ОСОБА_12 будуть жити разом.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що позивачка з ОСОБА_5 стала проживати з 2009 року. Бачила їх в с.Варварівка разом. Вони робили все разом. Приїжджали в село постійно в літку.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що в 2009 році дізнався, що позивачка і ОСОБА_12 створили сім`ю. Бачив їх в с.Варварівка, вони там працювали обоє.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що його мати стала проживати з ОСОБА_5 з 2009 року, разом їздили в с.Варварівка.

Свідок ОСОБА_16 показала в судовому засіданні, що видавала довідку про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_12 з 2009 року проживали однією сім`єю як чоловік і жінка в с.Варварівка Дунаєвецького району, яка видавалася 14.07.2015р. на підставі акту, але такий акт не може надати. Їй відомо, що ОСОБА_12 в с.Варварівка придбав будинок в 2007 році. Вважає, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 , бо в 2010-2011 році зверталися в сільську раду про наділення земельної ділянки. ОСОБА_12 в селі постійно не проживав, в основному у весняно-літній період.

Допитані в судовому засіданні зі сторони відповідача свідки: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , показали суду, що про ОСОБА_23 стало відомо в 2010 році. ОСОБА_12 більше проживав в м. Кам`янець-Подільський, в м.Дунаївці їхав на вихідні і йшов до матері. В с.Варварівку Дунаєвецького району ОСОБА_12 їздив на вихідні, робив ремонти в будинку, ставив вікна, двері. Все робив для дочки. ОСОБА_23 не бачили.

Свідок ОСОБА_24 показав суду, що працював головою сільської ради і відомостей про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_12 проживали разом не мав. ОСОБА_12 навідувався в село час від часу, на території сільської ради не проживали.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності ,заслухавши учасників справи, їх представників, свідків, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1,2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_12 , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть (а.с. 30, т. 1).

ОСОБА_11 , діючи в інтересах неповнолітньої дочки, ОСОБА_4 , яка є єдиною спадкоємицею за законом першої черги згідно ст.1261 ЦК України, звернулася до нотаріуса Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією спадкової справи (а.с. 31, 103-119, 141,т.1).

Інші спадкоємці, мати померлого ОСОБА_3 , в 6-ти місячний строк для прийняття спадщини ,з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася і це підтвердила в судовому засіданні.

Судом також встановлено і це не заперечується позивачем та представником позивача, що спадкодавець на момент смерті був зареєстрований в АДРЕСА_6 .

Спадкодавець, ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , являвся власником наступного нерухомого майна: 1/3 частки квартири АДРЕСА_7 ; земельної ділянки, площею 0,10 га, розташованої в АДРЕСА_8 ,цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку; грошових вкладів в Кам-Подільському відділенні Хмельницької філії ПАТ КБ «Приватбанк», а також житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Набуття права власності на зазначене вище нерухоме майно підтверджується доданими до справи копіями свідоцтва про право на власність від 05.12.2008р., державного акта на право власності на земельну ділянку від 13.02.2007р., договором купівлі -продажу жилого будинку від 23.11.2007р., витягом з Державного реєстру правочинів від 23.11.2007р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Зазначені докази, в розумінні ст.77-80 ЦПК України, визнаються судом належними, допустимим, достовірним та достатніми, на підставі зазначених доказів встановлено наявність переліченого спадкового майна, яке набуте спадкодавцем ОСОБА_5 за життя.

Також, судом встановлено, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не перебував у шлюбі з будь-якою особою, а рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2007 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_25 був розірваний (а.с. 159 т.1). Свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_11 отримано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець -Подільському Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 24 березня 2011р. і після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище : ОСОБА_26 .

У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11 роз`яснено, що хоча розірвання шлюбу здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

З копії спадкової справи за № 89/2015, заведеної в Першій Кам`янець-Подільській державній нотаріальній конторі 25 серпня 2015 р. вбачається, що спадкоємцю майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ,його дочці ОСОБА_4 видано 26 серпня 2015р. свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки квартири АДРЕСА_7 ; земельну ділянку, площею 0,10 га, розташованої в АДРЕСА_8 ,цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку; грошові вклади , що зберігаються в Камінець -Подільському відділені №15 Хмельницької філії ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно повідомлення державного нотаріуса Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори від 26.08.2015р. № 1276/02-14/89/2015 видно, що ОСОБА_4 відмовлено в оформленні спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями до нього за АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу ( а.с.116,т.1).

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно ст. 1264 ЦК України: у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2019 року, справа № 619/756/16-ц.

Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини.

Постановою державного нотаріуса Другої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори від 21.03.2019р. «233/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями до нього за АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та який на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_6 у зв`язку з не подачею документів ,що підтверджують її родинні або інші відносини зі спадкодавцем, відсутністю правовстановлюючого документа на майно, пропуском строку звернення до нотаріальної контори та відсутністю згоди іншого спадкоємця на прийняття спадщини ( а.с. 158 т.2).

Звертаючись до суду з позовом позивачка ОСОБА_1 , посилається на те, що проживала з 30.11.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік і жінки без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство , мали спільний бюджет, ремонтували, добудували і облаштували жилий будинок в с. Варварівка Дунаєвецького району Хмельницької області, а тому має право на спадщину і просить встановити юридичний факт і визнати за нею право на спадщину на даний жилий будинок.

Відповідно ч.ч. 1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з приписами статей 76, 77, 78 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові та електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин першої-другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стан. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що зазначена норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені частиною другою статті 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, справа № 6-97цс11.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні вищенаведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 , майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 28 серпня 2019 року №588/350/15-ц належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 є приватною власністю померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі - продажу жилого будинку від 23 листопада 2007 р., який посвідчено приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області, зареєстровано в реєстрі за № 5254, згідно якого ОСОБА_12 купив жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, у договорі відсутні відомості, що будинок незавершений будівництвом.

Також судом встановлено, що право власності на зазначене майно набуте ним в період, коли він перебував у шлюбі зі ОСОБА_27 , оскільки в момент придбання будинку рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2007 року не набрало законної сили.

З показань свідків зі сторони позивача суду відомо про те, що позивачка стала проживати з ОСОБА_5 з 2009 року , в с.Варварівка Дунаєвецького району проживали весняно-літній період, де працювали обоє.

Свідки зі сторони відповідача дали показання про те, що позивачка стала проживати з ОСОБА_5 з 2010 року. ОСОБА_12 більше проживав в м. Кам`янець-Подільський, в м.Дунаївці їхав на вихідні і йшов до матері. В с.Варварівку Дунаєвецького району ОСОБА_12 їздив на вихідні, робив ремонти в будинку, ставив вікна, двері.

З наданих стороною позивача доказів не можливо встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 з 30.11. 2009 року до 29.01.2015 року, оскільки окрім показів свідків у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач та ОСОБА_12 проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали між собою усталені стосунки, що притаманні сім`ї, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а також взаємні права та обов`язки.

Крім цього, покази свідків, які були викликані за клопотання позивача та її представника суперечать показам інших свідків, які були допитані судом за клопотанням відповідача.

В цивільній справі № 674/995/15-ц, яка стосується розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу на (а.с.8) є довідка Підлісномукарівської сільсьскої ради від 14.07. 2015р. № 316, яка видана секретарем сільської ради ОСОБА_28 з якої видно, що ОСОБА_1 і ОСОБА_12 з 2009 року проживали однією сім`єю як чоловік і жінка в с.Варварівка Дунаєвецького району, однак суд вважає, що ця довідка не є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки обставини, вказані у довідці повинні бути підтверджені й іншими належними та допустимими доказами.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 достовірно не змогла підтвердити видану нею довідку, акт обстеження надати суду не змогла пояснивши, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 , бо в 2010-2011 році зверталися в сільську раду про наділення земельної ділянки, а тому вважала , що вони проживають однією сім`єю. ОСОБА_12 в селі постійно не проживав, в основному у весняно-літній період.

Свідок ОСОБА_24 ,який працював головою сільської ради , показав, що відомостей про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_12 проживали разом не мав. ОСОБА_12 навідувався в село час від часу, на території сільської ради не проживали.

Фотосвітлина ( а.с.198 т.1), на якій зображені ОСОБА_1 і ОСОБА_8 , свідчать лише про знайомство сторін, про спільне коло знайомих і проведення разом вільного часу, але не може доводити факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету та інше.

Інших доказів, які вказують на наявність ознак, притаманних подружжю, суду не надано.

Також слід зазначити, що позивачка ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначала, що в с.Варварівка постійно не проживала, бо обоє працювали. В листопаді 2013 пішли проживати на квартиру в АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 проживав в м .Кам`янець -Подільський, а на вихідні приїзжав в село і вона їхала з ним. В листопаді 2007 року ОСОБА_12 купив хату в с.Варварівка, з його слів в шлюбі тоді не був. В с.Варварівка проживали в її будинку і будинку ОСОБА_5 .. В будинку ОСОБА_5 поклали 8 пластикових вікон, купили болерян, поштукатурили бокову стіну хати, сарай, домурували веранду. Свої особисті кошти не вкладала. Продукти харчування купували разом. Спільної каси не було. Вона купувала за свої кошти, а він за свої.

Отже, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували постійне ведення спільного побуту, бюджету, взаємне матеріальне забезпечення з ОСОБА_5 в період з 30.11. 2009 року по 29.01. 2015 року. Не надано позивачкою і доказів, що нею вкладалися спільні кошти з ОСОБА_5 в ремонт або добудову будинку в с.Варварівка Дунаєвецького району Хмельницької області .

Таким чином, аналіз поданих доказів свідчить про те, що житловий будинок в АДРЕСА_1 не може бути віднесений судом до об`єктів спільної сумісної власності, таке майно, в розумінні ст. 57 СК України, являється особистою приватною власністю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , оскільки право власності на нього набуте у шлюбі з іншою особою, або одержане, в порядку спадкування, або набуте в межах норм безоплатної приватизації.

Відповідно до п.5 ч.1, 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За таких обставин встановлення факту проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_5 однією сім`єю для ОСОБА_1 не має правового значення, через те, що не тягне за собою виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 263, 265, 268, 315, 318,319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу і визнання права на спадщину за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 21 лютого 2020р.

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук