МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2020 р. Справа №370/2566/19

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про збільшення розміру аліментів, в якому посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі. Від даного цивільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час разом не проживають, дитина проживає з нею. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.11.2010 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 385 гривень щомісяця починаючи з 23.07.2010 року і до досягнення донькою повноліття. Також, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16.06.2016 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки стягуються додаткові витрати у сумі 300 гривень починаючи з 16.11.2015 року і до досягнення нею повноліття. З часу ухвалення судом вищевказаного рішення відбулись суттєві зміни в стані здоров`я дитини, дохід позивача не дозволяє повноцінно забезпечити потреби доньки, вирішити дане питання у добровільному порядку з батьком дитини не вдалося, тому позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 23.11.2010 року. Визначити аліменти в твердій грошові сумі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 20.12.2019 р., яке відкладено на 27.01.2020 р. Також даною ухвалою встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від відповідача жодних заяв, клопотань, а також відзиву на позов не надходило, тому на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , її батьками вказані сторони у справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.11.2010 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 385 гривень щомісяця починаючи з 23.07.2010 року і до досягнення нею повноліття (а.с. 25).

Також, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16.06.2016 року з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки стягуються додаткові витрати у сумі 300 гривень починаючи з 16.11.2015 року і до досягнення нею повноліття (а.с. 26-28).

Відповідно до посвідчення серії ААГ № 244031, ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом з дитинства (а.с. 10).

Відповідно до медичного висновку №10 від 17.05.2019 року на дитину з інвалідністю віком до 18 років у ОСОБА_3 диспазія сполученої тканини (Синдром Елерса-Данлоса ІІ (другий) тип) (а.с. 13).

Для ОСОБА_3 визначена індивідуальна програма реабілітації дитини-інваліда від 07.05.2018 року, яка передбачає санаторно-курортне лікування до одного місяця на рік, медичне обстеження, ортопедичні вироби та ортопедичне взуття (а.с. 11-12).

Відповідно до консультативних заключень КЗ КОР «Київський обласний центр охорони здоров`я матері і дитини» відділення планування сім`ї та медичної генетики від 04.08.2017 року, 24.10.2017 року, 25.10.2017 року, 31.05.2018 року, 13.05.2019 року, 21.08.2019 року ОСОБА_3 знаходиться під наглядом у велико - генетичному відділенні, проходить щорічне обстеження і профілактичне лікування у зв`язку вродженою слабкістю сполучної тканини (а.с. 14-21).

Дитина, відповідно до медичних висновків, є дитиною з інвалідністю, а тому, відповідно, потребує покращеного збалансованого харчування, регулярного оздоровлення, коштів на ліки, медичному обстеженні.

Відповідно довідці до акту огляду МСЕК, позивачу встановлено другу групу інвалідності з 01.09.2014 року довічно (а.с. 8).

З довідки про доходи, встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Києво-Святошинському об`єднаному управлінні ПФУ в Київській області і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період лютий липень 2019 р. складала 12677,81 грн. (а.с. 22).

Згідно довідці про склад сім`ї від 01.08.2019 р., ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23).

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї або домогосподарства, ОСОБА_3 проживає в задовільних умовах (а.с. 24).

Як вказала позивач у позові, а відповідач не скористався своїм правом заперечити цьому, відповідач здоровий, працездатний, інших осіб на утриманні немає і може надавати дитині більшу матеріальну допомогу, визначений рішенням суду розмір аліментів на сьогодні є недостатнім для повноцінного забезпечення дитини.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181 та ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положення ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 2037-VIII від 17.05.2017 встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Зважаючи на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 06 до 18 років встановлено з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, отже, на даний час розмір аліментів на кожну дитину має бути не меншим ніж 1109 грн.

За правилами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подані позивачем докази на підтвердження викладених обставин є належними, допустимими, достовірними та достатніми, відповідачем жодних доказів на спростування вказаних позивачем обставин не подано, обставин, які б перешкоджали б стягненню аліментів у більшому розмірі, судом не встановлено, а тому розмір присуджених до стягнення аліментів підлягає збільшенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, проте в даній справі такі особи відсутні.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити у повному обсязі.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 23.11.2010 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошові сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 27.01.2020 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя А.В. Косенко