РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2020 року м. Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

при секретарі судового засідання Мацко Х.Д.,

за участю позивача Морозова ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова справу за позовом ОСОБА_2 до АТ КБ «Приватбанк» за участю третьої особи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02 травня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що між ним та відповідачем АТ КБ «Приватбанк» 07.06.2010 року була підписана заява анкета про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» № б/н, відповідно до якого позивачу була видана платіжна картка «Кредитка Універсальна» з кредитним лімітом в розмірі 6500 грн., жодного кредитного договору укладено не було. 05 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис № 2336 про стягнення з позивача на користь відповідача кошти в сумі 48 149, 42 грн. Позивач зазначає, що даний виконавчий напис йому не направлявся, викликів до нотаріуса він не отримував, про існування такого вперше дізнався 27 квітня 2018 року від державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, тому фактично виконавчий напис був винесений безпідставно та у порушення вимог законодавства щодо дотримання процедури розгляду цього питання. Просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Мартинишин М. О.

25.09.2019р. справа передана судді Дзеньдзюрі С. М. на виконання рішення зборів суддів №6 від 17.09.2019 року та розпорядження керівника апарату суду №110/Р від 25.09.2019 року.

Ухвалою суду від 30.09.2019 року матеріали цивільної справи прийняті до провадження та призначені до розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених вище. Просив позов задоволити. Разом з тим, зазначив, що заборгованості перед банком він немає.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання 11.02.2020 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у клопотанні від 07 лютого 2020 року просив суд розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 07.06.2010 року між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» була підписана заява анкета про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» № б/н, відповідно до якого позивачу була видана платіжна картка «Кредитка Універсальна» з кредитним лімітом в розмірі 6500 грн.

Відповідно до інформації про виконавче провадження № 54263400 з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. № 2336 від 05 квітня 2017 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість у розмірі 48 149,42 грн.

17 липня 2017 року на підставі даного виконавчого напису державним виконавцем Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Харко М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54263400.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат").

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

При винесенні виконавчого напису нотаріус керується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою KM України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

- оригінал кредитного договору;

- засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

- оригінал нотаріально посвідченої угоди;

- документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Відтак, чинне законодавство передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що з моменту підписання заяви - анкети 07 червня 2010 року до вчинення виконавчого напису ( 05 квітня 2017 року) минуло більше трьох років. Разом з тим, долучена до матеріалів справи ксерокопія такої заяви не містить відміток про те, що цей документ є дублікатом, проте на ній наявна відмітка «Згідно з оригіналом». Судом не береться до уваги подана представником АТ КБ «Приватбанк» письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 07.06.2010 року, скерована позивачу, в якості встановлення початку відрахування строку виникнення права вимоги, оскільки така не передбачена Переліком як підстава для вчинення виконавчого напису. Крім того зі змісту даної вимоги не вбачається за можливе встановити конкретну дату її пред`явлення, оскільки така в документі відсутня.

Більше того, суд враховує, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Згідно долученої позивачем до матеріалів справи копії довідки від 13.03.2019 року № OTHDS57Q6IGSTJ6N, виданої АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 13.03.2019 р. не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

Разом з тим, пп. «а» п. 1 зазначеного вище Переліку передбачено як підставу для вчинення виконавчого напису надання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченої угоди, яким анкета-заява від 07.06.2010 року не являється.

Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі вже не чинні.

Згідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням вищевказаного Порядку та статей 88, 89 Закону України «Про нотаріат», а відтак обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому вважає за необхідне задоволити їх у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати виконавчий напис № 2336 від 05 квітня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 48 149,42 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач:Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, адреса: 14000, м. Чернігів, пр. Миру, 55.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення суду 12.02.2020 року.

Суддя С.М. Дзеньдзюра