Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4113/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовочому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа: Виноградівська декржавна нотаріальна контора,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа: Виноградівська декржавна нотаріальна контора.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивачки тітка - ОСОБА_2 (далі спадкодавець). Після її смерті залишилась спадщина, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту від 16 листопада 1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №4189, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори - Боричок К.В., спадкодавець все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Після смерті спадкодавця, позивачка стверджує, що взяла на себе витрати та здійснила належне поховання тітки - ОСОБА_2 та відповідно прийняла спадщину.

При зверненні в нотаріальну контору, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду у зв`язку з тим, що не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Інших спадкоємці, які б зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини нема.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з"явилися, представник подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про відсутність заперечень щодо позову, розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Подану заяву представника відповідача суд розцінює як визнання позову

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України 2003 року спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (позивача тітка) - ОСОБА_2 (а.с.17). Після її смерті залишилась спадщина, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

Згідно заповіту від 16 листопада 1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №4189, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори - Боричок К.В., спадкодавець все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.20).

Згідно технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , збудовано у 1958 році, такий рахується за ОСОБА_2 (а.с.22-23).

Статтею 549 ЦК України (1963 р.) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу.

Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, відсутність реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку, перешкоджає оформленню позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку.

У п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 3 урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною корисною площею 45,0 м.кв., в тому числі 29.2 м.кв., житловою площею.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк