Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретаря судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Кальміуському району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У обґрунтування позову зазначила, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку також зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 , які за вказаною вище адресою фактично не проживають, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні будинку. У будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідачів. Позивачка просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує вимоги, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2010 року, ОСОБА_1 є власницею 89/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивача є власницею спірного будинку, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном.

З письмових матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) є дочкою позивачки ОСОБА_1 , а неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком відповідачки.

Вказані особи зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою копією домової книги, а також відомостями, наданими Відділом аналітичного забезпечення ДАП Маріупольської міської ради.

Відповідно до акту КСН «Каменськ», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в спірному будинку з 13 березня 2018 року.

Крім того, на адресу суду надійшли наступні матеріали: нотаріально завірені заяви ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_5 , відповідно до яких, останні підтвердили факт проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Не заперечують проти розгляду справи за їх відсутності, а також не заперечують проти визнання ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 року народження, втратившими право користування домоволодінням АДРЕСА_2 . Адреса реєстрації відповідачів за вказаною адресою підтверджується довідкою Муніципального унітарного підприємства «Суздальський фонд майна», паспортом громадянина РФ ОСОБА_2 з відміткою про реєстрацію. Відповідно до довідки №7 від 14 січня 2020 року, ОСОБА_3 ,2011 року народження, навчається в МБЗЗ «СЗШ №2 м.Суздаль».

Судом досліджено висновок Органу опіки та піклування ВК Маріупольської міської ради №01.2-01-09-10 від 16 січня 2020 року, відповідно до якого визнано недоцільним задоволення позовних вимог відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим, суд враховує нотаріально завірені заяви відповідачки та її чоловіка, відповідно до яких останні не заперечують проти задоволення позовних вимог відносно малолітньої дитини, від імені яких вони діють.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі не проживають в будинку з березня 2018 року, вони втратили право користування цим житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 383, 391,405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Кальміуському району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва