ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4947/20 Справа № 210/5857/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

заявник Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК, України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року, яка постановлена суддею Літвіненко Н.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2019 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги постачання теплової енергії.

12 грудня 2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області виданий судовий наказ за заявою КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії з ОСОБА_1 , ОСОБА_2

14 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування вищевказаного судового наказу.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу, який видано 12 грудня 2019 року за заявою КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повернуто без розгляду, на підставі п. 6 ст. 170 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає про те, що суд першої інстанції не взяв уваги, що заяву про видачу судового наказу подано представником, який не має те повноважень.

Звертає увагу на те, що несплата судового збору не є підставою для відмови у скасуванні судового наказу, крім того, суд безпідставно не взяв до уваги надану ним довідку з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Вважає, що такі дії суду першої інстанції свідчать про навмисну, незаконну відмову в доступі до правосуддя, що є істотним порушенням норм процесуального права та унеможливлює реалізувати його процесуальні права та виконати процесуальні обов`язки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, розгляд якої згідно п. 6 ст. 353 ЦПК України, здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження.

Згідно частини 3 статті 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ч.ч. 5, 6 ст.170 ЦПК України, заявником не заназначено його реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, також до заяви про скасування судового наказу не додано документ, який підтверджує сплату судового збору.

Колегія судів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ №210/5857/19 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 32 955,60 грн., судового збору у розмірі 192,10 грн. (а.с. 20).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 169 ЦПК України, після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Частиною 3 статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Зокрема, заява про скасування судового наказу має містити: найменування суду, до якого подається заява (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; наказ, що оспорюється; зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Заява підписується боржником або його представником.

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч. 6 ст. 170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено п.п. 4-2, згідно якого за подання до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з січня 2020 року становило 105,10 грн.

Цей Закон набрав чинності з дня початку роботи Верховного Суду, тобто з 15 грудня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з заявою про скасування судового наказу 14 січня 2020 року ОСОБА_2 не було сплачено судовий збір у розмірі 105,10 гривень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення без розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що заяву про видачу судового наказу подано представником, який не має те повноважень, оскільки боржником оскаржується ухвала про повернення його заяви про скасування судового наказу без розгляду, а не законність прийняття судового наказу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що несплата судового збору не є підставою для відмови у скасуванні судового наказу, крім того суд безпідставно не взяв до уваги надану ним довідку з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження пільг по сплаті судового збору до заяви про скасування судового наказу та клопотань або заяв про звільнення чи відстрочення сплати судового збору.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу подана з порушенням вимог ст. 170 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню без розгляду.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що дії суду першої інстанції свідчать про навмисну, незаконну відмову в доступі до правосуддя, що є істотним порушенням норм процесуального права та унеможливлює реалізувати його процесуальні права та виконати процесуальні обов`язки, оскільки повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права боржника на повторне звернення до суду із заявою, яка оформлена відповідно до вимог ст. 170 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню заява ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення за ст. 182 КК України, надіслання її прокурору або органу досудового розслідування для вжиття відповідних заходів та зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та КПТМ «Криворіжтепломержа» знищити всю інформацію, які вони отримують, збирають, зберігають, використовують та поширюють стосовно ОСОБА_2 , його родини, його майна, відносин його немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки про скласти акт та видати на руки ОСОБА_2 , з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов`язків, перевищенні влади чи зловживанні нею, порушенні строків розгляду звернень, невжитті заходів реагування на заяви громадян тощо.

Аналізуючи наведене, слід дійти висновку про те, що окрема ухвала відповідно до ч.2 ст. 262 ЦПК України може бути постановлена за наявності таких підстав: зловживання процесуальними правами; порушення процесуальних обов`язків; неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки); іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Висновки суду щодо наявності вказаних підстав повинні бути обґрунтовані в окремій ухвалі.

Отже, підставою для постановлення окремої ухвали у справі є випадок виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала про повернення без розгляду про скасування судового наказу, тому колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали виходячи з вищевикладеного.

Вимога ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та КПТМ «Криворіжтепломержа» знищити всю інформацію, які вони отримують, збирають, зберігають, використовують та поширюють стосовно ОСОБА_2 , його родини, його майна, відносин його немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки про що скласти акт та видати на руки ОСОБА_2 колегія суддів вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не є предметом спору у даній справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: