ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 лютого 2020 року

м. Харків

справа № 642/5660/18

провадження № 22-ц/818/205/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради,

відповідачі : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державний реєстратор філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Чугуїв Харківської області Мочаліна Маргарита Сергіївна,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Чугуїв Харківської області Мочаліної Маргарити Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання договору дарування недійсним, з апеляційною скаргою Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, в особі представника Яковенко Сергія Володимировича, на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2019 року, постановлене у складі судді Грінчук О.П., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У жовтні 2018 року представник Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю ХМР звернувся до суду с позовом про скасування рішення Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради м. Чугуїв Харківської області Мочаліної М.С., яким було внесено зміни в об`єкт нерухомого майна «нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1 » та визнання недійсним договору дарування, серія та номер: 1100, виданий 28.08.2018, зареєстрований приватним нотаріусом ПН ХМО Шефель Д.С., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про дарування об`єкту нерухомого майна «нежитлової будівлі літ. «А-3» по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що відповідачами були порушені вимоги містобудівного законодавства при реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку зі зміною його техніко економічних показників та геометричних розмірів у наслідок реконструкції, оскільки вважає, що нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 645,8 кв.м. реконструйовано зі зміною її геометричних розмірів, а саме: зі збільшенням загальної площі з 645,8 кв.м. на 1466,7 кв.м. без дотримання процедури, що дає право виконувати будівельні роботи та подальшого прийняття в експлуатацію, а тому позивач вважає, що такий об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, державна реєстрація якого порушує встановлений порядок проведення будівельних робіт. Крім того, вважає договір дарування недійсним, оскільки реєстрація спірного майна є незаконною, то, відповідно, і відчуження його шляхом укладання договору дарування також є недійсним. Порушенням своїх прав, вважає те, що оскаржуваним рішенням про державну реєстрацію права власності фактично було легалізовано самочинне будівництво на території м. Харкова з порушенням містобудівного законодавства і саме з цих підстав просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно та визнати недійсним договір дарування.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ представник Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю ХМР просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що підставою для державної реєстрації змін стали технічний паспорт від 24.07.2018 року та довідка № 79 від 22.11.2016 року видані ТОВ «АМРА ГРУП». Тобто, на підставі довідки та технічного паспорту об`єкт змінено з нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 645,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 на нежитлову будівлю літ. «А-3», загальна площа змінена з 645,8 кв.м. на 1466, 7 кв.м. Звертає увагу суду на те, що відповідно до ст.. 83 ЦПК України Інспекцією повідомлено суд першої інстанції про те, що за результатами позапланової перевірки на об`єкті «нежитлова будівля по АДРЕСА_1 » (АКТ № 722-А від 02.09.2019 року) під час якої встановлено, що за вищевказаною адресою відсутня трьоповерхова нежитлова будівля, та розташовано об`єкт у стані будівництва, зазначає, що спірний об`єкт по АДРЕСА_1 можна вважати об`єктом самочинного будівництва. Вказує на те, що представнику ОСОБА_1 надано приписи № 722-Пр-З від 02.09.2019 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт та № 722-Пр-У від 02.09.2019 року про усунення порушень вимог містобудівного законодавства, вказані документи Інспекцією долучені до матеріалів справи, але судом першої інстанції необґрунтовано не враховані при постановленні рішення. Звертає увагу суду на те, що збільшення площі спірного об`єкту здійснено внаслідок будівельних робіт з реконструкції зі зміною техніко-економічних показників та геометричних розмірів , то набуття права власності на подальше його відчуження за договором дарування суперечить діючому законодавству.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, в особі представника Яковенко Сергія Володимировича підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 виконав роботи з демонтажу внутрішніх несущих перегородок, які входять до переліку робіт, що не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію згідно з Постановою КМУ від 07.06.2017 року № 406 «Про затвердження будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». Позивачем позапланова перевірка не проводилась, чим спростовуються твердження позивача, що спірне нерухоме майно є об`єктом самочинного будівництва.

Колегія суддів з такими висновками суду не погоджується.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі продажу нежитлової будівлі від 18.05.2019 р. посвідченого Приватним нотаріусом ХМНО Шефелем Д.С. реєстраційний номер №649, ОСОБА_2 придбав нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 645,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області Мочаліної М. С. індексний номер 42231293 від 25.07.2018 р. було змінено об`єкт нерухомого майна реєстровий номер 01, що розташований по АДРЕСА_1 , а саме нежитлова будівля літ. «А-1», змінено на нежитлову будівлю літ. «А-3», загальна площа будівлі змінена з 645,8 кв.м. на 1466,7 кв.м. Зазначене рішення прийнято на підставі довідки №79 від 24.07.2018 та технічного паспорту б/н, від 24.07.2018, виданих ТОВ «АМРА ГРУП».

Згідно договору дарування від 28.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за реєстровим номером № 1103, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про дарування об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі літ. «А-3» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Право власності на спірне нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. «А-3» по АДРЕСА_1 набула ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із цим позовом встановивши порушення містобудівного законодавства при проведенні будівельних робіт у спірній будівлі.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право також проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені й у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що рішенням Державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області Мочаліної М.С. індексний номер 42231293 від 25.07.2018 р. зафіксовані зміни у спірній будівлі, з яких вбачається, що збільшились її площа та етажність. Так, замість будівлі «А-1» 645,8 кв.м. зафіксовано будівлю «А-3» площею 1466,7 кв.м.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3,2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Колегією суддів встановлено, що рішенням державного реєстратора, яке оскаржується зафіксовано збільшення геометричних розмірів та площі будівлі, що фактично є реконструкцією, а не поточним ремонтом з переплануванням, як вважав суд першої інстанції.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності . Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 .Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації № 146).

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Таким чином, за змістом статей 357, 376, розділу 3.4 Методичних рекомендацій № 146, пункту 3 ДБН власник може самостійно здійснювати такі переобладнання об`єкта нерухомого майна, які не підпадають під ознаки реконструкції або перебудови, не суперечать закону, не порушують прав та охоронюваних інтересів інших осіб.

За змістом Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою КМУ від 07.06.2017 року № 406, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та технічного переоснащення повинно здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та відповідно до розробленої та затвердженої в установленому законодавством порядку проектної документації.

Отже будівельні роботи з реконструкції будівель, що передбачає збільшення їх площі та конфігурації, не входять до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Згідно ч. 1-4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України або видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Фома повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна на момент виникнення спірних правовідносин визначалась Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок).

За змістом п. 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності). У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Згідно з пунктом 49 Порядку в разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Відповідно до пункту 20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Матеріали справи містять довідку ТОВ «АМРА ГРУП» від 24.07.2018 року № 79 на підставі якої відбулася державна реєстрація змін об`єкту нерухомого майна, з якої вбачається що ТОВ «АМРА ГРУП» було проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_1 та проінвентаризовано нежитлову будівлю загальною площею 1466,7 кв.м. та виявлено, що в будівлі був виконаний поточний ремонт з демонтажем частини внутрішніх не несучих перегородок.

Оскільки відомості, що містяться у зазначеній довідці спростовуються фактами, встановленими судом та суперечать вимогам закону, тому оскаржуване рішення Державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області Мочаліної М. С. індексний номер 42231293 від 25.07.2018 р. вчинене на підставі вказаної довідки підлягає скасуванню.

Оскільки об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно реконструйовані об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), тому вони не можуть бути і предметом договору дарування.

Загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені статтею 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Оскільки оспорюваний договір дарування укладено щодо самочинно реконструйованого об`єкту, який не є об`єктом права власності, тому такий договір не відповідає вимогам закону ч. 2 ст. 376, 717 ЦК України та є недійсним.

Доводи відповідачів та третьої особи про те,що наразі будівля «А-3», що розташована по АДРЕСА_1 є предметом договору іпотеки, який укладено 24.10.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не спростовують висновків суду про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора та визнання недійсним договору дарування від 28.08.2018 року.

Той факт, що інспекцією ДАБК до звернення до суду з цим позовом не проводилась позапланова перевірка також не спростовує висновків апеляційного суду, оскільки порушення містобудівного законодавства вбачаються безпосередньо із змісту рішення державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області Мочаліної М. С. індексний номер 42231293 від 25.07.2018 р.

Крім того, Департаментом територіального контролю інспекції державного архітектурно-будівельного контролю 15.08.2019 року була проведена позапланова перевірка. Згідно складеного акту від 02.09.2019 року № 722-А встановлена наявність порушень вимог законодавства, а саме: за вищевказаною адресою відсутня триповерхова нежитлова будівля, на огородженій території розташовано об`єкт у стані будівництва. Видано приписи № 722-Пр-3 від 02.09.2019 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт та № 722-Пр-У про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами визначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, в особі представника Яковенко Сергія Володимировича задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 04 вересня 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Чугуїв Харківської області Мочаліної Маргарити Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Скасувати рішення Державного реєстратора філії комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Чугуїв Харківської області Мочаліної Маргарити Сергіївни (індексний номер рішення 42231293 від 25.07.2018), яким було внесено зміни в об`єкт нерухомого майна «нежитлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Визнати недійсним договір дарування, серія та номер 1100, виданий 28.08.2018, зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шефель Денисом Сергійовичем, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про дарування об`єкту нерухомого майна «нежитлової будівлі літ. «А-3» по АДРЕСА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради у м.Чугуїв Харківської області Мочаліної Маргарити Сергіївни на користь Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради судові витрати за подачу позовної заяви 3524 грн., та за подачу апеляційної скарги 5286 грн., по 2936,66 грн. з кожного.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна