Провадження № 2/756/1716/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2020 року Оболонський районний суд місті Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Зазначає, що вона є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Утриманням та вихованням доньки повністю займається вона, забезпечує її усім необхідним для повноцінного розвитку, навчання, дитині створені належні умови для проживання. Батько проживає окремо, має іншу сім`ю, самоусунувся від виховання спільної дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з нею у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересів до її внутрішнього світу, безпідставно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 .

В поданому відзиві на позовну заяву, ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, оскільки обставини, які у ньому викладені не відповідають дійсності.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 зазначила, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до їх спільної дитини, протягом шести місяців не приймав участі у житті та розвитку дитини, що свідчить про відсутність у нього бажання та можливості виконувати свої батьківські обов`язки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник просили позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 позов заперечував, просив суд не позбавляти його батьківських прав щодо дочки, оскільки піклується про неї та має бажання в подальшому брати участь у її вихованні.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, рішення прийняти в найкращих інтересах дитини, долучивши висновок органу опіки та піклування.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва» повідомлено про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під наглядом лікарів з Центру народження. Догляд за дитиною вдома та при необхідності її лікування, супровід дитини на амбулаторному прийомі завжди здійснювала її мати та бабуся. В період з квітня 2018 року по липень 2019 року дитина в супроводі матері та бабусі відвідувала медичний заклад 17 разів з приводу профілактичних заходів та респіраторних захворювань (а.с. 14).

Зі змісту висновку оцінки потреб сім`ї № 647, соціальна картка № 705, основними чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є те, що мати ОСОБА_1 має бажання позбавити батька батьківських прав, оскільки він не підтримує сім`ю. Сім`я потребує надання соціальних послуг у виді консультування (а.с. 18).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.11.2019 року № 103/10293/41/3, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57-58).

Згідно до ст. ст. 150-180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної, загальної та середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Враховуючи, що на підставі досліджених доказів у справі не встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки такі обставини не доведено позивачкою та не підтверджено належними та допустими доказами, а з пояснень відповідача вбачається, що він бажає приймати участь у вихованні дитини, спілкуванню з нею, матеріально підтримує, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя