Пров.№2/409/737/20

У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
09 листопада 2020 року смт. Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Титова А.О., перевіривши матеріали цивільної спарви за позовною заявою ОСОБА_1 до Ісламської Республіки Афганістан в особі Посольства Ісламської Республіки Афганістан про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі особи,-
В с т а н о в и в :
Позивачкою до суду подано позовну заяву, в якій остання просить суд стягнути з Ісламської Республіки Афганістан на її користь грошове стягнення за завдану моральну шкоду (загибелі особи внаслідок терористичного акту 21.01.2018 року в місті Кабул Ісламської Республіки Афганістан.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд звертає увагу на наступне.
Так, відповідно до приписів частини 1 статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.
Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 19 грудня 2014 року «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя» надав роз`яснення щодо набрання чинності міжнародними договорами, в яких випадках вони стають частиною національного законодавства та який порядок їх укладення, виконання і припинення. Роз`яснено, що таке ратифікація міжнародних договорів, а що таке застереження до договору окремих держав і як це впливає на юридичну дію, тобто чинність положень договору, наведено приклади так званої в міжнародному праві реторсії (правомірні обмежувальні заходи, що здійснюються державою у відповідь на аналогічні заходи іншої держави), за яких умов можливе пред`явлення позову до іноземної держави, накладення арешту на майно, що належить іноземній державі, та висвітлено принцип імунітету держави.
Так, у п. 19 постанови зазначено, що відповідно до норм міжнародного права акредитуюча держава може відмовитися від імунітету дипломатичних агентів щодо цивільної або адміністративної юрисдикції, і така відмова має бути чітко висловлена (стаття 32 Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року).
У зв`язку із цим суди повинні мати на увазі, що пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно згідно з частиною першою статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України (діє принцип абсолютного чи функціонального (обмеженого) судового імунітету).
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із позовом до Ісламської Республіки Афганістан в особі Посольства Ісламської Республіки Афганістан, позивачем не надано згоду компетентного органу зазначеної держави на розгляд такого позову судом України.
При цьому, з правового аналізу вищегзаданих положень частини 1 статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» вбачається, що без чіткої згоди компетентних органів відповідної держави процесуальна дія щодо пред`явлення цивільного позову, як поданої до суду вимоги про захист права та інтересу особи, до такої держави є неможливим.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені до Ісламської Республіки Афганістан в особі Посольства Ісламської Республіки Афганістан, не підлягають розгляду судом України, так як зазначений відповідач користується судовим імунітетом у повному обсязі, всіма його елементами, а саме: від пред`явлення до них позову та залучення до участі у справі як відповідача або третьої особи, від накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі і знаходиться на території України, від застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення на нього стягнення. Імунітет поширюється на будь-яку діяльність іноземної держави.
Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За викладених обставин, наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі.
Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 186, статтею 260 Цивільного процесуального кодексу України,
Відмовити у відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ісламської Республіки Афганістан в особі Посольства Ісламської Республіки Афганістан про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі особи.
Позовну заяву з додатками повернути представнику позивача.
Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її винесення через Білокуракинський районний суд Луганської області.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А.О. Титов