Ухвала

30 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 552/481/20

провадження № 61-19412ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірним складання акта про порушення № 00001004 від 26 листопада 2019 року, у зв`язку з відсутністю події порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії; визнати неправомірним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії побутовими споживачами Полтавської філії АТ «Полтаваобленерго», оформлене протоколом № 1 від 11 грудня 2019 року про проведення нарахування ОСОБА_1 розміру нібито спожитої не облікованої електроенергії на суму 48 173,33 грн, у зв`язку з істотними порушеннями процедури прийняття цих рішень та відсутністю події споживання ОСОБА_1 не облікованої електричної енергії.

У лютому 2020 року АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду із зустрічним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь вартість необлікованої електричної енергії в сумі 48 173,33 грн.

Київський районний суд м. Полтави рішенням від 16 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив. Зустрічний позов АТ «Полтаваобленерго» задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» вартість необлікованої електричної енергії, внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, в сумі 48 173,33 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

24 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні позовних вимог АТ «Полтаваобленерго» відмовити в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією та про стягнення вартості необлікованої електричної енергії у розмірі 48 173,33 грн.

Отже, справа № 552/481/20 є справою з ціною позову, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн). Справа № 552/481/20 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко