Справа № 404/1950/19
Номер провадження 2/404/492/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Панфілова А. В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у майна, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про припинення права спільної власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ) зі стягненням відповідної грошової компенсації у розмірі 147047 грн, (сто сорок сім тисяч сорок сім) гривень з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 ).

Ухвалою суду від 09 квітня 2019року відкрито провадження та призначено справу до розгляду . Судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями відповідача для отримання правничої допомоги. Відзив проти позову відповідачем не подано, правничу допомогу не отримано, документи надані відповідачем знаходяться в матеріалах справи.

04.02.20року до суду надійшла заява від позивача про відвід судді Панфіловій А.В. з підстав , що порушуються його конституційні права, не приймаються додаткові заяви, не враховуються докази і норми Закону в цій справі, а про винесення рішення є домовленості судді з позивачем і так впродовж 10 років. Також зазначається, що фактично головуюча у справі примушує відповідача отримати кошти в розмірі 147000грн., які позивач пропонує відповідачу за частку в житлі, згідно експертної оцінки.

Відповідно до ст.ст.36,40 ЦПК України конкретно визначені підстави для відводу головуючому по справі судді.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддею дано присягу, вступаючи на посаду судді об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно та справедливо здійснювати правосуддя, підкоряючись лише закону та керуючись принципом верховенства права, чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, дотримуватися морально-етичних принципів поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади.

Частиною другою та третьою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Згідно частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в п.п. 28-32 Рішення від 15.07.2010 р. у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, п.п. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії», заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», від 10 червня 1996 року, п. 38). У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 43). У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» від 7 серпня 1996 року, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, відсутні підстави для відводу чи самовідводу, щол свідчить про необґрунтованість заявленого відводу .

Справа має бути передана для вирішення питання про відвід судді для передачі судді в порядку встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 40Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заявлений відвід ОСОБА_1 визнати необґрунтованим.

Передати справу до канцелярії суду для вирішення питання про відвід судді для передачі судді в порядку встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда А. В. Панфілова