Провадження № 2-о/234/992/20
Рішення

іменем України

06 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Ридош Г.Ю.

№ 234/15069/20, номер провадження № 2-о/234/992/20

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про встановлення факту смерті

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 - не з`явилася

представник заявника: ОСОБА_2 - не з`явився

заінтересована особа: Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), представник - не з`явився

1. Стислий виклад позиції заявника.

Представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За фактом смерті було видано лікарське свідоцтво про смерть № 218 від 10.06.2020 року та довідка про причину смерті. Оскільки чоловік заявниці помер на території, що Верховною Радою України визнана тимчасово окупованою, заявник не має належних медичних документів, передбачених законодавством України, для реєстрації його смерті та для отримання в державному органі України свідоцтва про смерть. У вересні 2020 року представник заявника звернувся до заінтересованої особи із заявою про отримання свідоцтва про смерть, однак отримав відмову, оскільки надані документи видані на території, де органу державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Макіївка, Донецької області, громадянина України, визнавши датою його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та місцем смерті: м. Макіївка, Донецької області, Україна.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

Представником заявника та заявником надано заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримують, просять заяву задовольнити.

Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника, не заперечую проти задоволення заяви.

3. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження НОМЕР_1 , заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дружиною померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 218 від 10.06.2020 року, виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Макіївка, яке завірено адвокатом Бєлоусовим С.Г. та довідкою про причину смерті № 218 від 10.06.2020 року, що завірена адвокатом Бєлоусовим С.Г..

Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 20.19-65-533 від 07.09.2020 року в державній реєстрації смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено, натомість роз`яснено, що для зазначеної реєстрації необхідно надати лікарське свідоцтво про смерть встановленого Міністерства охорони здоров`я України зразка, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Таким чином, факт смерті ОСОБА_3 підтверджується наданими суду доказами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказані документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до роз`яснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року щодо застосування частини першої статті 317 ЦПК України, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справу порядку статті 317 ЦПК України.

5. Позиція суду.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заяву ОСОБА_2 , який дії в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення факту смерті, необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 293, 317, 319 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , який дії в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення факту смерті,- задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Макіївка, Донецької області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , визнавши дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та місцем смерті - Кіровський район м. Макіївка-10 Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, надруковано в одному екземплярі.

Головуючий суддя С.М. Ткачова