Провадження № 2-з/161/35/20
У Х В А Л А

05 листопада 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

05.11.2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОМОТОРС» (місцезнаходження: 01103, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 14-16, код - 43358578) в розмірі, що відповідає розміру сплаченого ОСОБА_1 авансу, а саме: 18 811 гривень 00 копійок, що є на рахунках відповідача, про що винести відповідну ухвалу.

Заяву мотивує тим, що 27 січня 2020 року вона уклала з товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОМОТОРС» договір купівлі-продажу транспортного засобу №ХМ100.

Даний договір підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ОСОБА_1 внесла ці кошти як аванс для придбання автомобіля для власного користування у юридичної особи.

Відповідно до п. 1.1 цього Договору, ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС» зобов`язане було продати їй автомобіль марки «Nissan Juke», 2013 року випуску, колір сірий, привід 4*2. Згідно п. 1.2 Договору, відчужуваний автомобіль належить на праві приватної власності продавцеві. В день підписання договору ОСОБА_1 сплатила на банківський рахунок ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС» 18 811,10 грн., як аванс, відповідно до умов п. 2.4. Договору

Проте, 07 лютого 2020 року, працівники ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС» у телефонному режимі повідомили її про те, що вищевказаного автомобіля немає у власності продавця і ніколи не було. Таку ж інформацію вона отримала від представників МВС України при зверненні до них про з`ясування фактичних обставин справи.

Як з`ясувалося, цей автомобіль ніколи і не був у власності ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС», про що директор ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС» ОСОБА_2 не міг не знати, оскільки саме він виконує організаційно-розпорядчі функції в Товаристві та повинен володіти інформацією про наявність чи відсутність майна у ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС».

Отже, кошти заявника у розмірі 18 811,10 грн. ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС» отримав шляхом обману, адже під час підписання Договору автомобіль не міг бути проданий позивачу, оскільки цим товаром ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС» не володіло.

На підтвердження цього факту, надає відповідь з Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, відповідно до якої відсутні відомості щодо транспортного засобу марки «Nissan Juke», 2013 року випуску, колір сірий, привід 4*2, власником якого є ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС».

Зважаючи на те, що з 27 січня 2020 року, ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС», шляхом обману привласнив її кошти та безпідставно ними користується на власний розсуд, у неї є підстави побоюватись, що така позиція ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС» може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Посилаючись на наведене, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 18 811 гривень 00 копійок, належні товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОМОТОРС», що є на рахунках відповідача.

Дослідивши матеріали справи, подані заявником докази на підтвердження обгрунтованості заявлених вимог, суд дійшов до наступного .

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечуються накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову, по своїй суті, застосовується з метою надання гарантії виконання в майбутньому прийнятого судового рішення та виключно в разі такої необхідності, при цьому, такі заходи мають бути співмірними заявленим позивачем вимогам.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та з урахуванням роз`яснень Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Оцінюючи доводи, які були наведені у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову в разі його задоволення, може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення в частині стягнення з ТОВ «ЕЛЕКТРОМОТОРС» завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

За таких обставин, суд вважає необхідним подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, до подання позовної заяви, задовольнити.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, належні товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОМОТОРС» (місцезнаходження: 01103, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 14-16, код - 43358578) в розмірі, що відповідає розміру сплаченого ОСОБА_1 авансу, а саме: 18 811 гривень 00 копійок, що є на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОМОТОРС».

Ухвалу до негайного виконання надіслати у Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), адреса знаходження: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 11-Б.

Про результати виконання ухвали Печерському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) повідомити суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.