Справа № 761/4218/20
Провадження № 2-з/761/145/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

12 лютого 2020 року суддя Шевченківський районний суд міста Києва Осаулов А.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Закритий Недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер» про повернення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена позовна заява.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, де остання просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру заг. площею 44,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер майна № 000, номер запису на право власності 32708242 від 06.08.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. на підстав договору купівлі-продажу № 2941, посвідченого 06.08.2019 року.

Заяву про забезпечення позову вмотивовано тим, що позивачка звернулась до суду з позов про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів у сумі 1 175 500, 88 грн. Відповідач починаючи з 2016 року і до 2017 року, була оформлена у позивача - приватного підприємця з мінімальною заробітною платою. Більше ніде офіційно та неофіційно не працювала і до липня 2019 року фактично фінансувалась за рахунок позивача. Вимоги заяви про забезпечення позову, предметом якого є борг в розмірі 1 175 500, 88 грн., є співмірними з вартістю нерухомого майна (квартири) відповідача у місті Києві. Зважаючи на те, що відповідачем було безпідставно набуто кошти у сумі 1 175 500, 88 грн., а в реєстрі нерухомого майна у відповідача зазначено тільки одне майно за адресою: АДРЕСА_2 , яке на даний час виставлено на продаж шляхом подачі об`яви на загальнодоступному сервері об`яв сайті «ОЛХ» в розділі «Продаж квартир, кімнат Київ» про продаж квартири, опис якої за технічними характеристиками, фотографіями квартири та зазначеним місцем розташуванням співпадає з квартирою зареєстрованому як єдине нерухоме майно відповідача. Тому є ризик, що відповідач вчинить відчуження спірного майна під час розгляду даної справи, що унеможливить подальше виконання рішення суду і поставить позивача у скрутне матеріальне становище та порушить її матеріально-правові інтереси.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно вимог п.4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 в лютому 2020 році звернулась до суду із цим позовом з метою стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів у сумі 1 175 500, 88 грн.

Зважаючи на предмет позовних вимог, діями відповідача ОСОБА_2 можуть бути порушені права позивача щодо спірних коштів та наявна реальна об`єктивна можливість відчуження в подальшому на користь третіх осіб об`єкту нерухомості - квартири, що значно ускладнить розгляд справи, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких вона звернулась до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Закритий Недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер» про повернення безпідставно набутих коштів,- задовольнити.

Накласти арешт в цілому на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_3 , заг. площею 44,1 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер майна № 000, номер запису на право власності 32708242 від 06.08.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. на підстав договору купівлі-продажу № 2941, посвідченого 06.08.2019 року.

Дані про стягувача:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4

Дані про боржника:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвала набуває законної сили з 12 лютого 2020 року та підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду покласти на державну виконавчу службу Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві (адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 110).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов