Провадження № 2/752/1903/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19.10.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Київської міської державної адміністрації, в якому просила суд визнати за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, посвідченим 12.05.2014 року за номером 431 приватним нотаріусом КМНО Зубар Н.В. на майно, яким є 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.12.2018 року позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 11.04.2019 року постановою державного нотаріуса позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки, позивачем не було надано правовстановлюючі документи на вказане майно. З огляду на викладене, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 27.05.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року, у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 19.06.2020 року № 418, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю ОСОБА_4

30.07.2020 року від відповідача КМДА до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що КМДА є неналежним відповідачем у даному спорі.

У вересні 2020 року позивач звернулась до суду із клопотанням про заміну первісного відповідача КМДА на належного - Київську міську раду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2020 року, у справі було замінено відповідача КМДА на належного відповідача Київську міську раду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився. Відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Росії, що підтверджується копією тимчасової посвідки на постійне проживання.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками зазначені - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

06.11.1967 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та прізвище дружині було присвоєно ОСОБА_9 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 було розірвано, та прізвище дружині було залишено ОСОБА_9 .

22.06.1974 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого прізвище дружині було присвоєно ОСОБА_12 .

13.07.1977 року шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

12.05.2014 року ОСОБА_7 було складено заповіт, відповідно до якого остання заповіла 3/10 частини квартири АДРЕСА_1 своїй доньці ОСОБА_1 .

На час розгляду справи зазначений заповіт є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_7 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть.

07.12.2018 року позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_7 , та нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 832/2018.

Однак, державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Ткач О.А. 11.04.2019 року було винесено постанову, відповідно до якої позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 12.05.2014 р. за № 431, після померлої ОСОБА_7 на майно, яким є 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 залишилась спадщина, до складу якої увійшла, зокрема, 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1993 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 в рівних частинах.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка в свій час успадкувала майно після смерті чоловіка ОСОБА_6 , та позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, інші спадкоємці відсутні.

Позивач є спадкоємцем за заповітом, однак оформити спадщину не вбачається можливим, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог суд приймає до уваги те, що згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповітом спадкодавець може охопити все своє майно чи майнові права або ж визначити конкретне майно (майнові права), які підлягають спадкуванню спадкоємцем, визначені заповітом (ст. 1236 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, перепоною в оформленні спадщини є наявність інших спадкоємців, які можуть претендувати на обов`язкову частку в спадщині, що передбачено 1241 ЦК України.

Як вже зазначалося вище, в ході розгляду справи було встановлено, що за свого життя ОСОБА_7 склала заповіт, яким свою частку в квартирі АДРЕСА_1 заповіла позивачу у справі, яка, як спадкоємець за заповітом, - належним чином прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що оригінал правовстановлюючого документу у позивача, як спадкоємця за заповітом, відсутній, та позивач позбавлена можливості оформити свої права на спадщину, суд вважає, що право позивача підлягає захисту, а позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), - право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко