Провадження 2-о/127/349/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

присяжних Проценко Л.В., Карауша Ю.І.

з участю секретаря судових засідань Максимчука Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/22524/20 за заявою Протитуберкульозного диспансерного відділення КНП «Вінницька міська клінічна лікарня № 1» про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до протитуберкульозного закладу, -

в с т а н о в и в:

13.10.2020 року судом зареєстровано заяву Протитуберкульозного диспансерного відділення КНП «Вінницька міська клінічна лікарня № 1» про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 на стаціонарне лікування до КНП ВОСТМО «Фтизіатрія» ВОР терміном на 3 місяці.

Заява мотивована тим, що на диспансерному обліку в протитуберкульозному диспансерному відділенні КНП «Вінницька міська клінічна лікарня № 1» з діагнозом ВДТБ (11.10.2019 року) дисемінований обох легень Дест+МБТ+М+МГ+ріф-К0 резист 0 гіст 0кат 1 ког 4 (2019) ПЛ 15.10.2019 року перебуває ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 від лікування відмовляється, на амбулаторний огляд не з`являється, протягом 2020 року необхідну діагностику та амбулаторне чи стаціонарне лікування не отримує.

Сімейним лікарем спільно із лікарем-епідеміологом та лікарем-фтизіопедіатром систематично проводяться бесіди із ОСОБА_1 та роз`яснюється необхідність негайного її обстеження, дітей, та осіб, які з нею проживають, а також повідомляється про необхідність негайного стаціонарного лікування у зв`язку з погіршенням динаміки хвороби та загрози епідеміологічній безпеці.

Згідно рішення Обласної лікарської консультативної комісії ВОСТМО «Фтизіатрія» (протокол № 164 від 23.09.2020 року, засвідчений ЛКК облтубдиспансера 23.09.2020 року) ОСОБА_1 поставлений діагноз: ВДТБ (11.10.2019 року) дисемінований обох легень Дест+МБТ+М+МГ+ріф-К0 резист 0 гіст 0кат 1 ког 4 (2019) ПЛ 15.10.2019 року. Хвора ОСОБА_1 потребує стаціонарного лікування в КНП ВОСТМ «Фтизіатрія» ВОР терміном 3 місяці, оскільки є бактеріовиділювачем, становить загрозу для суспільства.

На підставі Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ст. 344 ЦПК України заявник просив ухвалити рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 на стаціонарне лікування до протитуберкульозного закладу, терміном на 3 місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

В судовому засіданні представник заявника Поліщук Я.А. , яка також є дільничним лікарем-фтизіатром, заяву підтримала. Суду пояснила, що хвора ОСОБА_1 є епідеміологічно небезпечною для оточуючих, потребує стаціонарного лікування в КНП ВОСТМ «Фтизіатрія» ВОР. Таке рішення було прийнято на засіданні ЛКК 23.09.2020 року. 16.10.2020 року був повторно проведений аналіз мокротиння і встановлено, що ОСОБА_1 є бактеріовиділювачем. Вона особисто неодноразово розмовляла із ОСОБА_1 , з її співмешканцем ОСОБА_3 , з її матір`ю, однак від необхідних медичних обстежень, оглядів та лікування протягом 2020 року ОСОБА_1 відмовлялась. До введення карантину в зв`язку з поширенням захворювання на COVID-19 діти ОСОБА_1 перебували в протитуберкульозних санаторіях, в даний час вони проживають з матір`ю. Про небезпечну ситуацію, що склалась в сім`ї ОСОБА_1 , були повідомлені соціальні служби, служба у справах дітей Вінницької міської ради, лікарі-епідеміологи. Діти регулярно проходять обстеження, у них на сьогоднішній день захворювання не виявлене. Оскільки ОСОБА_1 становить загрозу для суспільства і для дітей, що з нею проживають, але свідомо ухиляється від лікування, просила заяву задоволити і примусово госпіталізувати ОСОБА_1 до протитуберкульозного закладу на 3 місяці.

В судове засідання представник ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не відомі. Про день та час розгляду справи ОСОБА_1 була повідомлена телефонограмою. Вона зазначила, що в засіданні буде присутній ОСОБА_3 , з яким вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках.

Оскільки за даними протитуберкульозного закладу ОСОБА_1 становить загрозу розповсюдження хвороби, справа була розглянута у її відсутність та у відсутність її представника (ст. 345 ЦПК України).

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на диспансерному обліку в протитуберкульозному диспансерному відділенні КНП «Вінницька міська клінічна лікарня № 1» з діагнозом ВДТБ (11.10.2019 року) дисемінований обох легень Дест+МБТ+М+МГ+ріф-К0 резист 0 гіст 0кат 1 ког 4 (2019) ПЛ 15.10.2019 року перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 була оформлена на стаціонарне лікування в КНП «ВОСТМО «Фтизіатрія» ВОР 11.10.2019 року, але в той самий день самовільно залишила лікувальний заклад.

В судовому засіданні була оглянута амбулаторна карта ОСОБА_1 , в якій є дані про те, що ОСОБА_1 знає про свій діагноз, дільничним лікарем-фтизіатром Поліщук Я.А. неодноразово проводились бесіди із ОСОБА_1 , її матір`ю, особою, з якою вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках - ОСОБА_3 , про необхідність стаціонарного лікування, але протягом 2020 року від лікування вона відмовлялась, на амбулаторний огляд не з`являлась, необхідну діагностику не проходила, належного лікування не отримувала.

Згідно рішення Обласної лікарської консультативної комісії ВОСТМО «Фтизіатрія» (протокол № 164 від 23.09.2020 року, засвідчений ЛКК облтубдиспансера 23.09.2020 року) ОСОБА_1 поставлений діагноз: ВДТБ (11.10.2019 року) дисемінований обох легень Дест+МБТ+М+МГ+ріф-К0 резист 0 гіст 0 кат 1 ког 4 (2019) ПЛ 15.10.2019 року. Хвора ОСОБА_1 потребує стаціонарного лікування в КНП ВОСТМ «Фтизіатрія» ВОР терміном 3 місяці, так як є бактеріовиділювачем, становить загрозу для суспільства.

Також в судовому засіданні представник заявника надала висновок, згідно якого 16.10.2020 року було проведено дослідження біоматеріалу хворої ОСОБА_1 і встановлено, що в мокротинні виділяються бактерії, що спричиняють захворювання на туберкульоз.

Таким чином, вільно пересуваючись містом та не отримуючи належного лікування, ОСОБА_1 , будучи хворою на заразну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб.

Статтею 5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, проходити обов`язкові медичні огляди та робити щеплення у передбачених законодавством випадках; виконувати розпорядження та вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічного нагляду; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

Статтею 20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що особи, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями, зобов`язані: вживати рекомендованих медичними працівниками заходів для запобігання поширенню інфекційних хвороб; виконувати вимоги та рекомендації медичних працівників щодо порядку та умов лікування, додержуватися режиму роботи закладів охорони здоров`я та наукових установ, у яких вони лікуються; проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження.

Особи, хворі на інфекційні хвороби, контактні особи та бактеріоносії, які створюють підвищену небезпеку зараження оточуючих, підлягають своєчасному та якісному лікуванню, медичному нагляду та обстеженням. Особи, які хворіють на особливо небезпечні та небезпечні інфекційні хвороби, є носіями збудників цих хвороб або перебували в контакті з такими хворими чи бактеріоносіями, а також хворі на інші інфекційні хвороби у разі, якщо вони створюють реальну небезпеку зараження оточуючих, підлягають лікуванню, медичному нагляду та обстеженням у стаціонарах відповідних закладів охорони здоров`я чи наукових установ (ст. 22 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Порядок госпіталізації, лікування та медичного нагляду за хворими на інфекційні хвороби, контактними особами та бактеріоносіями, умови їх перебування у відповідних закладах охорони здоров`я та наукових установах установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Статтею 3 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що особи, які хворіють на соціально небезпечні інфекційні хвороби, підлягають своєчасному та якісному лікуванню, періодичним обстеженням і медичному нагляду.

Лікування, обстеження та медичний нагляд за хворими на соціально небезпечні інфекційні хвороби у державних і комунальних закладах охорони здоров`я та державних наукових установах проводяться безоплатно (за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів).

Протидія захворюванню на туберкульоз є складовою державної політики щодо забезпечення якісної і доступної медичної допомоги, реалізації державних цільових програм лікування найбільш поширених небезпечних для здоров`я і життя людини захворювань, проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів з метою ранньої діагностики захворювань, надання гарантованого обсягу безоплатної медичної допомоги.

Особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню, а носії збудників зазначених хвороб та особи, які мали контакт з такими хворими, обов`язковому медичному нагляду і карантину у встановленому порядку.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації.

Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Відповідно до ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Враховуючи наведені обставини і норми закону, сукупність наданих доказів, пояснення учасників справи, суд вважає, що ОСОБА_1 порушила встановлений протиепідемічний режим, тобто явно ухиляється від лікування на заразну форму туберкульозу, тому суд вважає необхідним задоволити заяву та примусово госпіталізувати ОСОБА_1 на стаціонарне лікування до КНП ВОСТМО «Фтизіатрія» ВОР терміном на 3 місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Судовий збір за подання заяви про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу згідно з вимогами п.12 ч. 2ст. 3 Закону України «Про судовий збір не справляється.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 89, 343-346 ЦПК України, Законом України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», суд, -

в и р і ш и в :

заяву задоволити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , на стаціонарне лікування до КНП ВОСТМО «Фтизіатрія» ВОР, терміном на 3 місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до протитуберкульозного закладу надіслати рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Судові витрати залишити за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня2017 року).

Повне рішення складене 03.11.2020 року.

Суддя:

Присяжні: