Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"03" грудня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Рабчинській Я.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить виключити відомості про нього як батька з актового запису №1671 від 20.06.2017р. про народження ОСОБА_3 , зробленого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що з 10.05.2003р. перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Починаючи з 2015р. сімейне життя почало погіршуватись, виникали сварки, які призвели до припинення шлюбних відносин. З 26.12.2015р. сторони почали жити в різних населених пунктах. Позивач зазначає, що на протязі останніх трьох років до місця проживання відповідача він приїжджав виключно для того, щоб привезти продукти харчування, надати грошові кошти та побачитись з спільними дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 народила сина ОСОБА_3 та батьком дитини записала ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що сторони до народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживали окремо в різних населених пунктах, позивач зазначає, що не може бути його батьком, в зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити.

В засіданні суду позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказав, що на рішенням Корольовського районного суду м.Житомира шлюб між сторонами розірвано. На момент народження дитини ОСОБА_3 не проживав разом з відповідачем. Згоди на те, що б дитина була записана на його ім`я не давав та не знав, що відповідачка зареєструвала батьком ОСОБА_7 .

Відповідач в засідання суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, від відповідача відзив на позов до суду не надходив.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 10.05.2003р. сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5).

Як свідчать матеріали справи, сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-9).

Згідно відомостей АСДС КП «Д-3» рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від "20" листопада 2018 р. (з урахуванням ухвали про внесення виправлень від 08.02.2019р.) у справі № 296/5818/18 шлюб, який зареєстрований 10 травня 2003 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 502 - розірвано. Цим же рішенням неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на проживання з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 19 червня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Як зазначає ОСОБА_1 у позові, він не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки з грудня 2015р. сторони припинили шлюбні відносини та проживають в різних населених пунктах.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Частиною 1 ст.133 СК України визначено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно з ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно ч.ч.1-3 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (ч.5 ст.136 СК України).

Пуктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Як свідчать матеріали справи, на підставі заявленого позивачем клопотання ухвалою суду від 20.12.2018р. у справі призначалась судово-генетична експертиза.

Згідно листа Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз ухвала про призначення судово-генетичної експертизи повернена до суду без виконання, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 на відбір зразків крові жодного разу не з`явилась.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Суд вирішуючи спір по суті враховує положення статті 109 ЦПК України, згідно з якою у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Свідки, про допит яких клопотав позивач, в засіданні суду 03.12.2020р. пояснили наступне.

Так, ОСОБА_9 зазначила, що вона є матір`ю позивача, з відповідачем підтримує гарні стосунки. Відповідач з її сином не проживає вже років 5. Зі слів внуків їй стало відомо, що у невістки, ОСОБА_2 , є інший чоловік. Син, ОСОБА_1 , після припинення між ним та відповідачем шлюбних відносин відвідував дітей за місцем проживання їх матері за адресою: АДРЕСА_1 . У пологовий будинок у зв`язку з народженням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач ОСОБА_1 не їздив, про народження дитини не знав.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що товаришує з позивачем ОСОБА_1 також знайома з відповідачем ОСОБА_2 . Їй відомо, що сторони не живуть разом більше 5 років. ОСОБА_1 навідував дітей за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 у м.Житомирі. У пологовий будинок у зв`язку з народженням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач ОСОБА_1 не їздив. Про народження ОСОБА_3 позивачу стало відомо з телефонної розмови позивача з його старшою донькою. Також зазначила, що позивач не давав згоди на те, щоб на момент реєстрації дитини його було записано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зважаючи на те, що показання свідків містять інформацію щодо предмета доказування, суд оцінює їх як доказ у справі.

Враховуючи покази свідків, які підтвердили, що з грудня 2015р. позивач та відповідач спільно не проживали, спільне господарство не вели, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують наявність стосунків, їх характер та тривалість між сторонами до народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , викладені позивачем обставини щодо неможливості бути батьком народженої відповідачем дитини ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову про виключення відомостей про ОСОБА_1 як батька з актового запису №1671 від 20.06.2017р. про народження дитини ОСОБА_3 .

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини з актового запису №1671 від 20.06.2017 року про народження ОСОБА_3 , складеного Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2

Головуючий суддя В. П. Маслак