РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3199/19

06 лютого 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на лікування дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і встановити їх в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, пов`язані з інвалідністю дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду від 12.02.2018 року розірвано. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08.02.2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 900 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В зв`язку із збільшенням мінімального розміру аліментів на одну дитину та витрат на утримання дитини, оскільки збільшилися ціни на одяг та продукти харчування, змушена була звернутися до суду з даним позовом. З врахуванням вищевикладеного, просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Костопільського районного суду та стягнути додаткові витрати, пов`язані з інвалідністю дочки. Оскільки відповідач є працездатним, постійно працює, тому має можливість надавати необхідні кошти на утримання дитини у більшому розмірі, ніж це визначено рішенням суду.

Ухвалою судді Костопільського районного суду від 04.12.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб, які беруть участь у справі, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом вчасно та належним чином, шляхом надсилання судових повісток та розміщення оголошення на офіційному веб порталі судової влади України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду від 12.02.2018 року розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 02.08.2016 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. У свідоцтві про народження дитини відповідач ОСОБА_2 вказаний батьком.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №2273, виданою 30.08.2019 року КП «Костопільське будинкоуправління» та перебуває на повному її утриманні.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08.02.2018 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 900 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2020 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує матеріальне становище дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, стан здоров`я дитини, яка є інвалідом дитинства, матеріальне становище відповідача, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованим і підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. щомісячно додаткових витрат на лікування дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд дійшов висновку, що вказана вимога підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства, має захворювання нирок, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6800, виданої КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради, копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №8676, виданої КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради та копією індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №551.

Відповідно до абз.4 п. 9 Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917, інвалідність встановлюється дітям до досягнення ними 18 років у разі наявності стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюваннями, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що призводять до обмеження життєдіяльності дитини, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин за місцем проживання дитини-інваліда.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, тобто участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи спільна дитина позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом дитинства, в зв`язку з чим потребує додаткового матеріального забезпечення.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач є молодою, здоровою особою, перебуває в працездатному віці, який спроможний брати участь у додаткових витратах на лікування дитини, та виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дитини, її фізичний стан та стан здоров`я, рахує вимоги позивача обґрунтованими.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 1536 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 178, 247, 258, 259, 264, 265, 274, 279, 280 ЦПК України, керуючись ст.ст. 141, 180 - 185, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на лікування дитини задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ), відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 08.02.2018 року на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_3 ) на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і встановити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_3 ) додаткові витрати, пов`язані з інвалідністю дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) в дохід держави 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), код НОМЕР_3 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель Костопіль АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 ) .

Повне рішення складено

11 лютого 2020 року.

СуддяЛ. А. Грипіч