Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Гончаровій К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису № 874 від 25.01.2017 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на користь ПАТ «Альфа-Банк», про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № 490955850 від 11.07.2016 р., таким, що не підлягає виконанню.

Свій позов позивач мотивує тим, що 11.07.2016 р. між ним і ПАТ «Альфа-Банк» була укладена угода про надання особистого кредиту № 490955850 і він отримав кредит у сумі 22 273,00 грн. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 39,9 % річних з остаточною датою повернення кредиту 12.07.2021 р. Однак, 25.01.2017 р. ПАТ «Альфа-Банк» було вчинено виконавчий напис за вищевказаним кредитним договором на суму 22 273,00 грн. 11.09.2018 р. постановою державного виконавця Василівського РВ ДВС ГТУ в Запорізькій області Тішиної І.В. на підставі вищевказаного напису було відкрито виконавче провадження. Про те, що є виконавчий напис стало відомо після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Виконавчий напис вчинено на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» і відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого КМУ від 29.06.1999 р. за № 1172. Такий перелік встановлений Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, при цьому розділ 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» даної постанови був включений до переліку документів на підставі змін, внесених постановою КМУ від 26.11.2014 р. за № 662.

Таким чином, всі виконавчі написи нотаріусів, починаючи з 26.11.2014 р., які вчинені відповідно до розд. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», є незаконними та не чинними. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував і не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушено ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», він навіть не отримав необхідних документів, а саме: оригіналу

Кредитного договору. Розрахунок заборгованості за Кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом, пені і штрафів у виконавчому напису зроблено Банком одноособово, з порушенням Умов і правил надання банківських послуг, без урахування його думки та позиції.

Ознайомившись з виконавчим написом було встановлено, що його виготовлено не на оригіналі договору, а на розрахунку заборгованості, що є порушенням ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», та не було встановлено безспірності суми заборгованості, строків виконання зобов`язання, адже остаточною датою повернення кредиту є 12.07.2021 року.

Таким чином, виконавчий напис було вчинено із суттєвим порушенням закону, що вказує на наявність правових підстав для визначення виконавчого напису недійсним.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просить суд розглянути заяву за його відсутності та задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В своїх поясненнях відповідач АТ «Альфа-Банк» заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та вважає, що подання позовної заяви спрямоване на ухилення позивача від взятих на себе зобов`язань. Так, ними, 25.01.2017 р. було подано до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. заяву про вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка виникла на підставі Угоди про надання особистого кредиту № 490955850 від 11.07.2016 р., боржником за яким є ОСОБА_1 . До заяви було надано оригінал кредитного договору, виписки з рахунку боржника по сумі заборгованості та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Відповідно до законодавства при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості та виконавчий напис вчинено у межах трирічного строку позовної давності.

02.12.2019 р. на адресу суду надійшов лист від приватного нотаріуса Чуловського В.А., у якому він зазначає, що вимоги позивача до нього як до відповідача є незаконними та безпідставними, так як він може бути в даній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а не відповідачем.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Василівський районний відділ державної виконавчої служби, не з`явився, належним чином був повідомлений про час і дату слухання справи.

Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або Законом ч. 1 ст. 527 ЦК України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 11.02.2016 р. між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 була укладена угода про надання особистого кредиту № 490955850, на підставі якої позивач

отримав кредит у сумі 22 273,00 грн. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 39,9 % річних з остаточною датою повернення кредиту 12.07.2021 року.

Предметом позову в справі є оспорення позивачем ОСОБА_1 виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 25.01.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 25 974,76 грн. (заборгованість за кредитом 22 273,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 3 701,76 грн.).

11.09.2018 р. на підставі виконавчого напису державного виконавця Василівського РВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій обл. Тішиною І.В. було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Як вбачається з наданих нотаріусом документів (а/с 65-96) виконавчий напис нотаріусом було вчинено на підставі заяви стягувача, до якої додано копію кредитного договору (а/с 68, на якому мається штамп «з оригіналом згідно» 25.01.2017р.); вимога боржнику про усунення порушень (а/с 87-89) і копії поштових документів (список згрупованих відправлень, фіскальний чек), однак відомостей про отримання письмової вимоги ОСОБА_1 суду не надано, що суперечить вимогам закону, а саме: п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року, у відповідності до якої вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем або боржником, письмової вимоги про усунення порушень.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл. 14 Закону «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості

провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 ЗУ «Про нотаріат»).

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В порушення вимог вказаного пункту, як було зазначено вище, нотаріусу було направлено копії кредитного договору (а.с. 68).

При цьому, ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналіз наведених норм законів дає суду дійти до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Не виконання та недотримання приватним нотаріусом зазначених умов є підставою для скасування виданого ним виконавчого напису.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, № 874 від 25.01.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 користь ПАТ «Альфа-банк» грошових коштів в розмірі 22 273,00 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо пред`явлення позову до самого нотаріуса суд приходить до наступних висновків.

Виходячи з норм ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис від імені держави та не має спільні чи однорідні права та обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Нотаріус не є стороною правовідносин між Позивачем і ПАТ «Альфа-банк», з яким ОСОБА_1 виник спір на підставі кредитного договору.

В роз`ясненнях пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у постанові від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» у 16 пункті зазначається «Спори між боржниками і стягувачами», а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії та при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою ВССУ від 7 лютого 2014 року за № 2 в шостому пункті зазначається: «справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не

підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса), мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору па стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Пред 'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, нотаріус у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є неналежним відповідачем, а тому в цій частині позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 18, 526, 610, 623, 1054 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 12, 13, 81, 258-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем і зареєстрований 25.01.2017 року в реєстрі за № 874, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490955880 від 11.07.2016 року в сумі 25974,76 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Василівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене в день його проголошення обо складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складений і підписаний 13 лютого 2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова