Справа пр. №2-з/756/292//20
У Х В А Л А

26 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Шевчук А.В, розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви звернувся ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказував, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказане житло є предметом іпотеки за іпотечним договором №02-038/191і від 06.04.2006 року на виконання зобов`язань ОСОБА_1 за двома договорами кредиту від 13.06.2005 року та 06.04.2006 року з АКБ «УКРСОЦБАНК».

При цьому, заявником встановлено, що з 28.09.2020 року власником вказаного житлового приміщення зареєстровано АТ «Альфа-Банк», підставою для державної реєстрації права власності зазначено договір іпотеки №02-038/191і від 06.04.2006 року.

За твердженням ОСОБА_1 він не отримував повідомлень про реалізацію предмета іпотеки і своєї згоди на перереєстрацію права власності на квартиру не давав.

Таким чином, ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборонити державним реєстраторам здійснювати будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 ; заборонити АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви сторони не викликались.

Дослідивши матеріали, суддя вважає, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, по захист яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Більше того, зміст заходів забезпечення та мета їх застосування, полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Заявник не обґрунтував, в чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у майбутній справі про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, припинення права власності на квартиру з огляду на те, що спірна квартира була передана в іпотеку за згодою ОСОБА_1 на забезпечення виконання його зобов`язань за кредитними договорами, а отже, заявник усвідомлював ризики та можливість реалізації предмета іпотеки, в тому числі в позасудовому порядку на підставі застереження договору іпотеки.

За змістом ст.23 Закону України «Про іпотеку», в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі й на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, заборона для заставодержателя вчиняти будь-які дії щодо обтяженого нерухомого майна порушує права стягувача та позбавляє його можливості отримати узгоджену гарантію забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами, а арешт на іпотечне майно позбавляє можливості нового власника предмета іпотеки до якого, крім іншого, перейшли всі обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором, розраховувати на можливість погашення отриманих обов`язків за рахунок предмета іпотеки.

Жодних доказів на підтвердження дійсного існування спору між ОСОБА_1 , АТ «Альфа-Банк», АКБ «УКРСОЦБАНК», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. суду не надано.

З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви.

Суддя роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Шевчук