Справа № 2-824/2011
Провадження №2-в/408/4/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Кускової Т.В.

секретаря Сіпаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодськ питання про відновлення втраченого судового провадження № 22ц/782/3848/13 в частині відновлення повного тексту винесеного судового рішення Апеляційного суду Луганської області від 28 жовтня 2013 року по цивільній справі № 2-824/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поруки, -

ВСТАНОВИВ:

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження № 22ц/782/3848/13 в частині відновлення повного тексту винесеного судового рішення Апеляційного суду Луганської області від 28 жовтня 2013 року по цивільній справі № 2-824/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поруки:

Справа № 2-824/2011

Провадження № 22ц/782/3848/13

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2013 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого Сергєєвої С.В.

Суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

при секретарі: Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луганську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 12 листопада 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог з боку відповідача Мале приватне підприємство «Сплав-Плюс» про стягнення заборгованості за договором поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 12 листопада 2012 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог з боку відповідача Мале приватне підприємство «Сплав-плюс», про стягнення заборгованості за договором поруки відмовлено за необгрунтованістю.

ПАТ «Перший український міжнародний банк» не погодилось із таким рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою на зазначене рішення, оскільки вважає його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права, просило скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі..

Судова колегія, заслухавши доповідь судді та пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ст. 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам законодавства не відповідає, оскільки судом не в повному обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи, здійснені висновки, які не відповідають дійсним обставинам по справі. а також неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми права процесуального, в тому числі і щодо дослідження та оцінки доказів по справі у відповідності до вимог ст.. 212 ЦПК України.

Так судом першої інстанції відповідно до матеріалів справи встановлено, що між сторонами в особі ПАТ «ПУМБ» та МПП «Сплав-Плюс» був укладений кредитний договір №17.08 від 18.06.2008 р. з додатковими угодами №1 від 17.06.2009 р. та №2 від 10.07.2009 р.

З метою забезпечення виконання зобов`язання відповідачем перед позивачем за кредитним договором між позивачем та фізичною особою - ОСОБА_1 був укладений договір поруки №17.08/ПОР від 18.06.2008 р. з додатковими угодами №1 від 17.06.2009 р. та №2 від 10.07.2009 р., однак через порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог договору поруки та невиконання ним зобов`язань основного боржника за кредитним договором, який було забезпечено вказаною порукою станом на 23.05.2011 року, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та вимагати в судовому порядку стягнути з останнього як з поручителя, на його користь 676 681,67 доларів США, що складає 5 398 904,71 грн. заборгованість за кредитним договором між позивачем та третьою особою по справі МПП «Сплав-Плюс», сплату якої в добровільному порядку основний боржник не здійснює та своїх зобов`язань за вказаним договором не виконує.

Письмова вимога № 1951 від 05.11.2009 р. про виконанням відповідачем як поручителем, зобов`язань основного боржника, направлялася позивачем 06.11.2009 р. на його адресу: АДРЕСА_1 .

При цьому судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на день укладення з позивачем кредитного договору і договору поруки від 18.06.2008 р. був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на день укладення додаткових угод № 1 від 17.06.2009 р. та № 2 від 10.07.2009 року, був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Однак письмова вимога Банку про виконання зобов`язань відповідачеві була направлена за старою, попередньою адресою, а саме: АДРЕСА_1 , та відомості про те, що ОСОБА_1 таку вимогу отримав, у справі відсутні, позивач належних доказів вказаному до суду не надав.

Крім того судом також було встановлено, що відповідно до ухвали господарського суду Луганської області від 31.08.2012 р. №20/92Б боржник за вказаним кредитним договором МПП «Сплав-плюс» ліквідовано як юридичну особу, та скасований мораторій на задоволення вимог кредиторів, у звязку з чим судом було здійснено висновок про припинення кредитного зобовязання МПП „Сплав-Плюс через його ліквідацію як юридичної особи, а відповідно - і про припинення поруки, як зобовязання по забезпеченню виконання припиненого таким чином вищенаведеного кредитного договору.

Таким чином відмовляючи у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», спираючись на вказані обставини по справі та посилаючись на положення норм Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини щодо кредитного зобовязання та поруки в забезпечення вказаного зобовязання, а також на положення ЗУ «Про іпотеку» суд виходив з того, що в укладених між сторонами по справі договорах не було відображено місце реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на думку суду письмова вимога позивача відповідачеві належним чином вручена не була, за дійсною адресою проживання та реєстрації відповідач вказаної вимоги не отримував, позивачем порушено порядок позасудового повідомлення поручителя про невиконання основним боржником своїх зобовязань та предявлення вимоги про виконання поручителем вказаних зобовязань у відповідності до договору поруки, тобто порушено передбачений законом порядок пред`явлення позову до поручителя, що є підставою для відмови у задоволенні таких вимог.

Однак із вказаними висновками судова колегія погодитися не може з огляду на наступне.

Дійсно відповідно до матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 на день укладення з позивачем договору поруки був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_3 , а на день укладення додаткових угод до договору поруки він проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому вимога про виконання зобов`язань за договором поруки направлялася позивачем на попередню адресу: АДРЕСА_1 , на думку колегії суддів цілком правомірно, оскільки сторони у договорі поруки (пункт 7.3. договору) встановили, що будь-які повідомлення, що направляються сторонами одна одній у зв`язку з договором поруки, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони відправлені рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін. Сторона вважається такою, що знала про зміну адреси іншої сторони, виключно у разі укладання сторонами відповідної додаткової угоди до договору поруки.

Крім того, пунктом 3.4. договору поруки встановлено, що поручитель зобов`язується своєчасно повідомляти кредитора письмово про зміну свого місцезнаходження (проживання). На день укладення договору поруки відповідач був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_3 . Жодної додаткової угоди до договору поруки про зміну адреси відповідача між сторонами не укладалось, відповідач ніяким іншим чином не повідомляв позивача про зміну адреси.

Таким чином на підставі наведеного, а також враховуючи те, що вищенаведена адреса хоча і не була вказана у договорі поруки, однак була відома позивачеві у звязку з наданням відповідачем при укладанні договору копії паспорту з вказівкою місця його реєстрації, висновки суду щодо неналежного повідомлення відповідача про обовязок виконувати свої зобовязання за договором є безпідставними.

Крім того слід також зазначити, що положення правових норм, які регулюють правовідносини поруки, не містять посилання на обовязкове попереднє повідомлення боржника чи поручителя про необхідність виконати зобовязання як за основаним договором, так і за договором поруки, укладеним в його забезпечення, в тому числі і до звернення із відповідними позовними вимогами до суду. Форма та зміст такого повідомлення також не передбачено і умовами договору поруки, укладеного між сторонами. Тобто неотримання поручителем такої попередньої вимоги від Банку не є підставою для визнання поруки припиненою, а також підставою для відмови у задоволенні таких вимог в судовому порядку, і не носить в даному випадку такого вирішального значення як при забезпеченні виконання зобовязання таким видом забезпечення як застава (іпотека).

Судом же помилково до зазначених спірних правовідносин було застосовано норми ЗУ „Про іпотеку, оскільки за своєю правовою природою порука та застава, різновидом якої є іпотека, є різними видами забезпечення виконання зобовязання, які регулюються різними правовими нормами, і дія положень ст..ст. 33, 35 ЗУ „Про іпотеку на відносини щодо поруки не розповсюджується. Тобто судом першої інстанції було застосовано норми матеріального права, які не підлягають застосуванню в даному випадку.

Крім того суд першої інстанції також на думку колегії суддів дійшов необгрутованого висновку про припинення поруки відповідача у зв`язку з ліквідацією основного боржника - МПП «Сплав-плюс» на підставі ухвали господарського суду Луганської області від 31.08.2012 року у справі № 20/926, оскільки з матеріалів справи, а також з матеріалів, доданих до апеляційної скарги позивачем, вбачається, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2012 року зазначену ухвалу господарського суду Луганської області за апеляційною скаргою Банку було скасовано, справа передана на новий розгляд до господарського суду Луганської області і на час перегляду даної справи в апеляційному порядку її розгляд не завершено. Таким чином на теперішній час МПП «Сплав-плюс» не є ліквідованим, у зв`язку з чим відсутні підстави для припинення поруки відповідно до положень ст.. 559 ЦК України, як було зазначено судом першої інстанції.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, хоча про оскарження вказаної ухвали господарського суду про ліквідацію МПП «Сплав-плюс» ПАТ «ПУМБ» повідомляло суд належним чином.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо ліквідації боржника МПП «Сплав-Плюс» та припинення зобов`язань за кредитним договором і договором поруки, рівно як і наявність підстав для відмови у задоволенні позову у відповідності до положень ЗУ „Про іпотеку, є передчасними і такими що не відповідають фактичним обставинам справи, а отже оскаржуване рішення підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі як доведеного та обґрунтованого та не спростованого запереченнями відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити

Рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 12 листопада 2012 року скасувати

Ухвалити нове рішення, яким уточнені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 як з поручителя за договором поруки № 17.08/ПОР від 18.06.2008 року (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 08.09.1997 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 17 від 18.06.2008 року, укладеним між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та малим приватним підприємством «Сплав-плюс» з додатковими угодами до нього, в розмірі 676681, 67 доларів СІЛА, що еквівалентно 5 398 904,71 грн., та пеню за порушення строків повернення основної суми та сплати відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 794 896,53 грн., а також судові витрати в розмірі 1820 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Т.В.Кускова