1Справа № 335/6730/20 2/335/2134/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Капто Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.06.2003 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що зроблено актовий запис № 147.
У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час проживає разом з позивачем.
06.09.2011 року шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 101 від 06.09.2011 року.
04.12.2006 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання ОСОБА_3 були стягнуті аліменти у розмірі ј частини з всіх видій його заробітку щомісячно (справа № 2-2707,2006).
08.12.2006 року, на підставі вищевказаного рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-2707/2006, на підставі якого, 22.01.2007 року було відкрито виконавче провадження 42758514.
Відповідач систематично не виконував рішення суду, про що свідчать ряд обмежень, які накладені на відповідача Дніпровським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Як вбачається з розрахунку, виданого державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ратніковим Є.О., заборгованість аліментів у ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 року складає 72 991,71 грн.
Загальний розмір пені (неустойки), яка підлягає стягненню з відповідача становить 1 338 486,20 грн.
Однак, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України, позивачка просить стягнути з відповідача пеню, яка не перевищує 100 % заборгованості по аліментам - в сумі 72 991,71 грн.
Крім того, у зв`язку із збільшенням законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів позивач вважає, що має право на зміну розміру аліментів. На її думку, при сплаті відповідачем аліментів на рівні ј частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку забезпечується рівність сторін при несенні обов`язку утримання дитини.
Таким чином, ОСОБА_2 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 31.01.2018 року по 31.12.2019 року в розмірі 72 991,71 грн., змінити розмір аліментів, визначених рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2006 року у справі № 2-2707,2006 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання чинності рішення суду.
Ухвалою суду від 19.08.2020 року, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.
Представник позивача адвокат Міщенко В.В. у судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. 28.11.2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у позові відмовити. При ухваленні судом рішення відповідач просить суд врахувати, що він на добровільних підставах, протягом усього часу з народження дитини і до теперішнього часу, здійснював свої батьківські права сумлінно, давав і продовжує давати гроші на утриманні і проживання дитини, незважаючи на важку можливість їх заробляти.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя.
Крім того, судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2006 року з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі ј частини з всіх видій його заробітку щомісячно, починаючи з 12.10.2006 року до повноліття дитини. (справа № 2-2707,2006).
На підставі вищезазначеного рішення суду 08.12.2006 стягувачу видано виконавчий лист та як вбачається з матеріалів справи Дніпровським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження ВП № 42758514 з примусового виконання виконавчого листа.
Згідно із розрахунком заборгованості, здійсненим державним виконавцем Ратніковим Є.О. 24.07.2020 року, який був наданий позивачем разом з позовною заявою, станом на 01.01.2020 року, розмір заборгованості відповідача по аліментам становить 72 991,71 грн.
Суд приймає вищезазначений розрахунок заборгованості, як належний доказ по справі, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі.
Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України (постанова Судової палати ВСУ у цивільних справах від 01.10.2015 року № 6-149цс14) - оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Згідно Правової позиції ВСУ в постанові від 01.07.2015 року по справі 6-94цс15 пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином : заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається, шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Позивачем, на підставі обчислених державним виконавцем розмірів заборгованості відповідача по аліментам було розраховано пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, згідно якого розмір пені за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів на утримання дитини складає 1 338 486,20 грн.
Однак, враховуючи вищезазначену норму Закону, дана сума має бути обмежена до 100 відсотків заборгованості, а саме до 72 991,71 грн.
Суд погоджується з такими висновками позивача як таким, що відповідає вимогам Закону.
При цьому суд враховує презумпцію вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.
Законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів лише у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.
Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів є іншим, відповідачем не надано.
Крім того, відповідач під час провадження у суді не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України про те, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин, доводів позивачки не спростував, а тому як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст. 196 СК України.
Таким чином, відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.
Статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.
Згідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню, шляхом зміни способу їх стягнення.
Суд вважає, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-III, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, розмір аліментів визначений позивачем у розмірі ј частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати доньці та який не призведе до порушення його прав та інтересів.
За віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у збільшеному розмірі суду не подав, за таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в цій частині позову, суд приймає до уваги встановлені під час розгляду фактичні обставини справи, розмір позовних вимог, участь кожного з батьків у вихованні та утриманні спільної дитини, а також вищезазначені норми Закону, та з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає за необхідне змінити розмір раніше стягнутих аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, визначивши розмір аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини від заробітку (доходу) її батька ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи наведене, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду.
Водночас, за правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору.
На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 31.01.2018 року по 31.12.2019 року в розмірі 72 991,71 грн.
Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2006 року у справі № 2-2707,2006 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів у новому розмірі розпочати з моменту набрання чинності вказаним рішенням суду.
Після набрання чинності рішенням суду відкликати виконавчий лист №2-2707/2006 від 08.12.2006 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення аліментів на утримання дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по справі, у вигляді судового збору в сумі 840,80 грн.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Повне судове рішення складено 09.12.2020 року.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Макаров