Справа № 203/999/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , головного редактора газети «Днепр вечерний» ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма правник» про захист честі та гідності, визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 08.03.2019 року від її чоловіка ОСОБА_4 , їй стало відомо про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12-29 г. в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі «Facebook » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет було поширено публічний допис під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», в якому відповідачем-1 було поширено недостовірну інформацію про неї та її чоловіка наступного змісту: «он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу»; «отношения ОСОБА_1 к содеянному не изменилось. Она не раскаялась, с помощью своего мужа скрывается от органов досудебного расследования, что явилось основанием для объявления ее в розыск»; «гражданка ОСОБА_1 должна понести и понесет предусмотренное законом наказание за содеянное»; «ОСОБА_1 прекратить скрываться от правоохранительных органов»; « Разыскивается ОСОБА_1 1992 года рождения».

Такого самого змісту недостовірна інформація (крім « Разыскивается ОСОБА_1 1992 года рождения»), ІНФОРМАЦІЯ_1 була поширена в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Газети « Днепр вечерний » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 в рубриці « НОВОСТИ ДНЕПРА ? Общество » в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Із змістом вказаної недостовірної інформації про неї, з її персональними даними та конфіденційною інформацією про її сімейний стан, яка була поширена в соціальній мережі «Facebook» за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , ознайомились більше 25000 користувачів мережі Інтернет, що вбачається зі змісту інформації про кількість переглядів.

Із змістом вказаної недостовірної інформації, що була поширена в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті газети « Днепр вечерний » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 в рубриці « НОВОСТИ ДНЕПРА ? Общество » в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », ознайомились вже 13 осіб, що вбачається зі змісту інформації про кількість переглядів.

В соціальній мережі «Facebook» на сторінці групи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 міститься інформація про вказану групу, з якої вбачається адреса: АДРЕСА_1 , номер телефону: НОМЕР_1 та гіперпосилання на сайт: ІНФОРМАЦІЯ_17. При переході за вказаним гіперпосиланням на сайт ІНФОРМАЦІЯ_17 виявлено, що на ньому міститься інформація про «ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Окрім цього, на вказаному сайті у розділі «контакти», також зазначено той самий номер телефону НОМЕР_1 . На сайті за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 розміщена інформація, з якої вбачається, що директором ветеринарної клініки є ОСОБА_2 . Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань існує інформація про фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , основним видом діяльності якого є код КВЕД 75.00 Ветеринарна діяльність.

Також в мережі інтернет на офіційному веб-сайті Газети « Днепр вечерний » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_13 міститься наступна інформація: « Учредитель и издатель ООО «Юридическая фирма «Правник». Главный редактор ОСОБА_3 ».

Щодо поширеної недостовірної інформації зазначила, що станом на 06.03.2019 року вважала, що не була підозрюваною. Вільно пересувалась, не від кого не переховувалась, проживала зі своїм чоловіком. В розшук не оголошувалась. Про підозру їй було повідомлено лише 15.03.2019 року. Також вона зверталась до прокурора та слідчого із заявами щодо здійснення належних процесуальних викликів у разі залучення до участі у слідчих та процесуальних діях. З огляду на положення ст.ст.15,17 КПК України, ч.4 ст.296 ЦК України поширення в публікаціях її імені, порушує її немайнові права на використання імені. Інформації стосовно її чоловіка про те, що «он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу» не відповідає дійсності, оскільки чоловік направляв слідчому повідомлення про те, що він бажає давати показання як свідок. Поширеною недостовірною інформацією відносно неї та її чоловіка порушено її особисті немайнові права на повагу до честі та гідності, оскільки така інформація формує у того, хто з нею ознайомився, помилкову думку про порушення нею законів та ставить під сумнів її законослухняність і викликає враження, що 06.03.2019 року вона була підозрюваною, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.29: КК України та переховується від органів досудового розслідування за допомогою свого чоловіка. При цьому, станом на сьогоднішній день її вину не встановлено обвинувальним вироком суду. Поширена відносно неї та її чоловіка інформація містить фактичні дані, які можна перевірити на відповідність у державних реєстрах та за обліками МВС України, а тому вона не може бути оціночним судженням. Вищенаведена інформація в цілому сприймається як негативна та така, що направлена на дискредитацію її як добропорядної людини, дружини працівника правоохоронного органу та законослухняного громадянина, а також на формування її негативного образу та негативної соціальної оцінки її та її чоловіка в очах громадян та співробітників за місцем роботи чоловіка, яка грунтується на відповідності зазначеної відносно неї та її чоловіка інформації загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до честі та гідності, принижує її честь та гідність інформацію, поширену в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі «Facebook » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет в публічному дописі під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме: «он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу»; «отношения ОСОБА_1 к содеянному не изменилось. Она не раскаялась, с помощью своего мужа скрывается от органов досудебного расследования, что явилось основанием для объявления ее в розыск»; «гражданка ОСОБА_1 должна понести и понесет предусмотренное законом наказание за содеянное»; «ОСОБА_1 прекратить скрываться от правоохранительных органов»; « Разыскивается ОСОБА_1 1992 года рождения» та зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати цю інформацію шляхом опублікування під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» тим же шрифтом, яким надруковано допис під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» в тій самій групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » в соціальній мережі «Facebook» де був поширений допис під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» тексту публічного допису наступного змісту: «/ недостовірною інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 о 12-29 г. в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі «Facebook » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет про те, що «он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу»; «отношения ОСОБА_1 к содеянному не изменилось. Она не раскаялась, с помощью своего мужа скрывается от органов досудебного расследования, что явилось основанием для объявления ее в розыск»; «гражданка ОСОБА_1 должна понести и понесет предусмотренное законом наказание за содеянное»; «ОСОБА_1 прекратить скрываться от правоохранительных органов»; « Разыскивается ОСОБА_1 1992 года рождения».

Також позивачка просила визнати недостовірною та такою, що порушує її особисті немайнові права на повагу до честі та гідності, принижує честь та гідність інформацію, поширену в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Газети « Днепр вечерний » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 в рубриці « НОВОСТИ ДНЕПРА ? Общество » в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » такого змісту: «Устроившая дебош в ветклинике Днепра женщина оказалась женой налоговика»; «он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу»; «отношения ОСОБА_1 к содеянному не изменилось. Она не раскаялась, с помощью своего мужа скрывается от органов досудебного расследования, что явилось основанием для объявления ее в розыск»; «гражданка ОСОБА_1 должна понести и понесет предусмотренное законом наказание за содеянное»; «ОСОБА_1 прекратить скрываться от правоохранительных органов» та зобов`язати не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Правник» в особі редакції газети «Дніпро Вечірній» та головного редактора ОСОБА_3 спростувати цю інформацію шляхом опублікування під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» тим же шрифтом, яким надрукована статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », на тому ж місці в рубриці: « НОВОСТИ ДНЕПРА ? Общество », тексту наступного змісту: «Є недостовірною інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Газети « Днепр вечерний » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 в рубриці « НОВОСТИ ДНЕПРА ? Общество » в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », про те, що: «он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу»; «отношения ОСОБА_1 к содеянному не изменилось. Она не раскаялась, с помощью своего мужа скрывается от органов досудебного расследования, что явилось основанием для объявления ее в розыск»; «гражданка ОСОБА_1 должна понести и понесет предусмотренное законом наказание за содеянное»; «ОСОБА_1 прекратить скрываться от правоохранительных органов»; « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Крім того, позивачка просила визнати такими, що порушують її немайнові права на використання імені дії ОСОБА_2 , які полягають у використанні (обнародуванні) імені ОСОБА_1 , 1992 р.н., в публікації, яка поширена в групі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі «Facebook» за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_18 в мережі Інтернет в публічному дописі під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» та зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили, видалити викладену публікацію під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Просила визнати такими, що порушують її немайнові права на використання імені дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Правник» в особі редакції газети «Дніпро Вечірній» та головного редактора ОСОБА_3 , які полягають у використанні (обнародуванні) імені ОСОБА_1 , 1992 р.н., в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », яка поширена в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Газети «Днепр вечерний» за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 в рубриці « НОВОСТИ ДНЕПРА ? Общество » та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Правник» в особі редакції газети «Дніпро Вечірній» та головного редактора ОСОБА_3 не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили, видалити статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Також позивачка просила стягнути з відповідачів, пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати по справі.

В наданому відзиві відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що 16.10.2018 року приблизно о 00-04 г. ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 привезли до ветеринарної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_10 » по АДРЕСА_2 , кішку, яка була травмована. Огляд тварини почала проводити лікар ветеринарної медицини ОСОБА_11 .. Після чого, о 00-16 г., знаходячись в приміщенні клініки, ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою в присутності ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , пред`явила ОСОБА_11 претензії необгрунтованого характеру та безпричинно нанесла один удар в проекцію нижньої щелепи, спричинивши легкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишили тварину та покинули приміщення клініки. Через декілька годин в той самий день 16.10.2018 року ОСОБА_4 в телефонному режимі повідомляв недостовірні дані про себе, а ОСОБА_1 дзвонила в клініку та висловлювала погрози життю та здоров`ю лікарям, супроводжуючи їх нецензурною лайкою. За вказаним фактом було подано заяву до правоохоронних органів, за якою 26.10.2018 року внесено відомості до ЄРДР. Обставини звернення та перебування ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 в клініці підтверджуються відеозаписами з камер відеоспостереження та аудіо записом телефонної розмови, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та долучені до справи. В січні 2019 року від органів досудового розслідування стало відомо, що слідчий позбавлений можливості отримати показання ОСОБА_1 та її чоловіка, оскільки вони на виклики для дачі показань та участі у процесуальних діях не з`являються. Факт відмови від явки підтверджується копіями листів до ОСОБА_4 та керівництва ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Крім того, в матеріалах кримінального провадження містяться виклики та поштові повідомлення, які підтверджують чисельні виклики ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , до органів досудового розслідування. В березні 2019 року від органів досудового розслідування стало відомо, що ОСОБА_1 21.02.2019 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Внаслідок факту побиття лікаря у нічний час, з порушенням громадського порядку, залишення тварини в критичному стані в клініці, висловлювання погроз життю та здоров`ю співробітників, клініка вимушена була перейти на денний режим роботи. З метою недопущення та запобігання в подальшому фактів грубого порушення суспільного порядку та можливості захистити права лікарів ветеринарної медицини та громадян від протиправних посягань інших осіб, було розміщено даний пост у соціальній мережі «Facebook». Також відповідач зазначив, що відповідно до п.3 ч.2 ст.15 Закону України «Про захист персональних даних» та листа представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини даний пост в соціальній мережі було видалено, але зазначена в ньому інформація не є недостовірною. Так, ОСОБА_4 був присутній разом із ОСОБА_1 16.10.2018 року в клініці, не заступився за лікаря під час нанесення їй тілесних ушкоджень, разом із нею покинув клініку та залишив тварину у критичному стані, в телефонній розмові намагався повідомити недостовірні дані щодо себе; протягом трьох місяців після події не з`являвся до слідчого. ОСОБА_1 16.10.2018 року залишила клініку та висловлювала в той день погрози життю та здоров`ю лікарів, не з`являлась протягом тривалого часу до слідчого; протягом року після події не принесла свої вибачення ОСОБА_11 . Відповідно до постанови від 10.05.2019 року ОСОБА_1 була оголошена у розшук, в зв`язку з чим досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено. Згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.05.2019 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_1 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, була затримана 23.07.2019 року. В зв`язку з цим, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В наданій заяві позивачка просила здійснити розгляд справи за відсутності її та її представника, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Інші відповідачі до суду не з`явились про поважність причин неявки не повідомили.

Враховуючи подану позивачкою заяву, неповідомлення відповідачів про поважність причин їх неявки, а також, що підготовчі дії по справі було проведено та останню призначено до розгляду в судовому засіданні, суд у відповідності до ст.ст.211,223,247 ЦПК України вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними матеріалами справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації.

Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі «Facebook » за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 в мережі Інтернет під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_15 » було розміщено повідомлення про обставини події, яка мала місце в клініці в ніч з 15 та 16.10.2018 року, за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Окрім іншого, в публікації було зазначено (мовою оригіналу): «…он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу…»; «…отношение ОСОБА_1 к содеянному не изменилось. Она не раскаялась, с помощью своего мужа скрывается от органов досудебного расследования, что явилось основанием для объявления ее в розыск»; «…гражданка ОСОБА_1 должна понести и понесет предусмотренное законом наказание за содеянное…»; «…ОСОБА_1 прекратить скрываться от правоохранительных органов…»; « Разыскивается ОСОБА_1 1992 года рождения».

Публікацію аналогічного змісту (крім « Разыскивается ОСОБА_1 1992 года рождения») ІНФОРМАЦІЯ_1 було розміщено в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Газети «Днепр вечерний» за електронним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 в рубриці « НОВОСТИ ДНЕПРА ? Общество » в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Також з матеріалів справи вбачається, що 26.10.2018 року за заявою ОСОБА_11 Чечелівським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області до ЄРДР за №0001837 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за фактом того, що 16.10.2018 року, приблизно о 01-00 г., невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні вет.клініки « ІНФОРМАЦІЯ_16 », що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_11 , які відповідно до висновку судової-медичної експертизи №3243 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому склад кримінального правопорушення було перекваліфіковано на ч.1 ст.296 КК України.

21.02.2019 року в рамках кримінального провадження №0001837 було винесено повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Вказане повідомлення про підозру за вих. від 21.02.2019 року слідчим в порядку ст.ст.276-278 КПК України було направлено чоловіку ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Крім того, 13.02.2019 року слідчим за місцем роботи ОСОБА_4 у ГУ ДФС у Дніпропетровській області було направлено повідомлення про забезпечення явки ОСОБА_4 до слідчого для проведення його додаткового допиту як свідка та отримання повідомлення про підзору ОСОБА_1 , оскільки остання переховується від органів досудового розслідування.

10.05.2019 року слідчим було винесено постанову про оголошення у розшук підозрюваної ОСОБА_1 , в зв`язку із невстановленням її місцезнаходження.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.05.2019 року було задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на затримання ОСОБА_1 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою слідчого від 16.05.2019 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України, тобто в зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваної.

23.07.2019 року ОСОБА_1 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.05.2019 року та ухвалою слідчого судді від 24.07.2019 року відносно неї обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною другою ст.34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції України).

Згідно ч.1 ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Статтею 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Частинами 1,4,5,6,7 ст.277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про інформацію», інфор мація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Статтею 22 Закону України «Про інформацію» визначено, що масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації.

Статтями 27,28 Закону України «Про інформацію» встановлено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України, а також визначено, що інформація не може бути використана для посягання на права і свободи людини.

Згідно ч.ч.3,4 ст.296 ЦК України використання імені фізичної особи з метою висвітлення її діяльності або діяльності організації, в якій вона працює чи навчається, що грунтується на відповідних документах (звіти, стенограми, протоколи, аудіо-, відеозаписи, архівні матеріали тощо), допускається без її згоди.

Ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом.

Як роз`яснено судам в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова №1 від 27.02.2009 року) чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

В п.9 Постанови №1 від 27.02.2009 року роз?яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі ст.21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

Відповідно до п.15 Постанови №1 від 27.02.2009 року під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, §188, ЄСПЛ, 06.10.2015 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд зазначив, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції.

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, §46, ЄСПЛ, 15.07.2010 року).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Перевіряючи доводи позовної заяви, суд враховує, що згідно тексту оспорюваних публікацій вбачається, що фраза «…он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу…» зроблена з посиланням на чоловіка позивачки - ОСОБА_4 та безпосередньо стосується останнього.

При цьому, ОСОБА_4 не є позивачем у справі та відповідні вимоги про визнання недостовірною та зобов`язання спростувати інформацію в цій частині, позивачкою фактично заявлені в інтересах свого чоловіка ОСОБА_4 за відсутності відповідних повноважень. При цьому, позивачкою не наведено факту порушення її особистих немайнових прав внаслідок поширення вказаної інформації.

Також суд враховує, що фраза «…он не воспрепятствовал незаконным действиям своей жены, не оказал содействия органам досудебного расследования, отказавшись являться к следователю и давать показания по делу…», як цитати з публікацій, які позивачка просить визнати недостовірними та зобов`язати спростувати, а саме: «…отношение ОСОБА_1 к содеянному не изменилось. Она не раскаялась…»; «…гражданка ОСОБА_1 должна понести и понесет предусмотренное законом наказание за содеянное…», з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, є критичною оцінкою дій зазначених вище осіб, тобто оціночними судженнями, які не виходять за межі допустимої критики та таким чином не підлягають спростуванню.

Інші цитати «…с помощью своего мужа скрывается от органов досудебного расследования, что явилось основанием для объявления ее в розыск»; «…ОСОБА_1 прекратить скрываться от правоохранительных органов…», « Разыскивается ОСОБА_1 1992 года рождения» також є власним поглядом автора на процесуальну поведінку ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 за повістками про виклик до слідчого для проведення слідчих дій не з`являлась.

В зв`язку з цим, винесене 21.02.2019 року повідомлення про підозру направлялось в порядку ст.276-278 КПК України.

Ухилення від явки в подальшому стало підставою для оголошення ОСОБА_1 в розшук та ініціювання питання і обрання відносно останньої запобіжного заходу.

Разом з цим, суд вважає обгрунтованими доводи позивачки в частині порушення їй прав внаслідок використання її ім`я в тексті публікацій, оскільки в даному випадку, у відповідності до приписів ч.4 ст.296 ЦК України ім`я останньої могло бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї та в інших випадках, передбачених законом.

Поряд з цим, суд також враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про телекомунікації» зазначено: домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; доменне ім`я - позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою.

Поняття «веб-сайт» міститься у наказі Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25.11.2002 року №327/225 «Про затвердження Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади та Порядку функціонування веб-сайтів органів виконавчої влади», згідно з яким веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб`єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет.

Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім`я. Доменне ім`я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того щоб сайт був позначений конкретним доменним ім`ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім`я у відповідному домені.

Згідно п.12 зазначеної вище Постанови №1 від 27.02.2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, поширена інформація була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі «Facebook ».

Публікація від ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сайті Газети « Днепр вечерний » в рубриці « НОВОСТИ ДНЕПРА ? Общество » в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » дослівно цитує публікацію в групі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» в соціальній мережі «Facebook» та містить посилання на вказане джерело.

Суд враховує, що залучені відповідачі - ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма правник» є, відповідно, головним редактором та засновником друкованого засобу масової інформації Газети « Днепр вечерний ».

Доказів тому, хто є власником веб-сайту Газети « Днепр вечерний », позивачкою у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України суду не представлено.

Публікація під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_15 » була розміщена в групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », яка створена в соціальній мережі «Facebook».

Згідно долученого позивачкою експертного висновку за результатами проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 19.03.2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не є власником веб-сайту.

Будь-яких доказів, що група під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » була створена саме ОСОБА_2 , що останній є адміністратором або модератором цією групи та автором публікації, позивачкою також не надано.

Той факт, що останній зареєстрований як фізична особа-підприємець за видом діяльності «Ветеринарна діяльність», а також є директором ветеринарної клініки «На рабочей» не свідчить про його авторство та про розміщення ним публікації під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» в соціальній мережі «Facebook».

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недостовірною та зобов?язання спростувати інформацію не підлягають їх задоволенню в взвязку з безпідставністю.

Крім того, вказані вимоги, а також вимоги позивачки про визнання такими, що порушують її немайнові права дії відповідачів щодо використання (обнародування) імені та зобов?язання видалити публікації, не підлягають задоволенню за недоведеністю в частині предявлення їх до належних відповідачів.

Таким чином. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Понесені позивачкою по справі судові витрати покласти на останню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.201,275,277,296,297,299 ЦК України, ст.ст.1,11,22,27, 28,30 Закону України «Про інформацію», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , головного редактора газети «Днепр вечерний» ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма правник» про захист честі та гідності, визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати - відмовити повністю.

Понесені позивачкою по справі судові витрати покласти на останню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровським районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 листопада 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак