СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13862/20

пр. № 2/759/5121/20

09 грудня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Мурга Т.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у серпні 2020 року звернулись до суду з позовом, яким з урахуванням уточнених вимог просять суд, визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони є наймачами п риміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в спірній квартирі, однак не проживають в ній з 1996 року по теперішній час.

21.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Відповідачі у встановлений судом строк не подали відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є наймачами квартири АДРЕСА_1 , відповідно до ордеру на жиле приміщення № 1769/254 виданого 14.08.1965 року (а.с. 9).

Згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 14).

З наданих суду доказів, вбачається, що відповідачі протягом тривалого часу не користується квартирою але відповідно до законодавства України добровільно не знялись з реєстраційного обліку в квартирі та не зареєстрували своє нове місце перебування, чим порушують права позивачів.

Нормою, яка встановлює порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є стаття 72 ЖК УРСР, у статті 71 ЖК УРСР передбачені підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом статей 71, 72 ЖК УPCP наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із встановлених судом обставин необхідно дійти до висновку про те, що відповідачі втратили інтерес до квартири, їх відсутність не пов`язана із поважними причинами, вони не проживають в указаній квартирі більше ніж шість місяців, тому наявні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування квартирою.

Доказів, які б підтверджували, що відповідачі намагалася вселитися у спірне житлове приміщення, а також укладення сторонами угоди щодо певного порядку користування спірною квартирою суду не надано.

Отже зважаючи на встановлені обставини суд вважає вимоги позову обґрунтованими, а порушені права позивачів підлягають захисту у визначений статтею 72 ЖК УРСР спосіб - шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

З викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування в квартирі АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда