Провадження №6/235/221/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, позивач (стягувач) ПАТ «ВБР»,

В С Т А Н О В И В:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Заява обґрунтована тим, що Красноармійським міськрайонним судом Донецької області 10 березня 2016 року було винесено заочне рішення по справі № 235/10288/15-ц, копію заочного рішення відповідачем (заявником) отримано не було. 18 вересня 2020 року на адресу заявника надійшов лист, в якому була постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.09.2020 за виконавчим листом № 2/235/266/16 по справі № 235/10288/15-ц, згідно якої начальником Мар`їнського РВ ДВС постановлено здійснювати відрахування з пенсії боржника в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 23360,07 грн. При цьому суми до стягнення, вказані в судовому рішенні, описовій частині постанови виконавця та резолютивній, не співпадають. Згідно відкритих даних АСВП за вказаним номером виконавчого провадження ВП№52950693, датою відкриття даного провадження є 21.12.2016. Згідно інформації, наданої ПАТ Укрпошта, рекомендованих листів за період з 21.12.2016 на адресу реєстрації заявника (має статус боржника у ВП) від органів ДВС не надходило. Тобто, належним чином відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» про відкриття ВП заявника повідомлено не було. Докази належного повідомлення про відкриття провадження рекомендованим листом у органу ДВС відсутні, оскільки таке повідомлення не здійснювалось. Відтак заявник, не бувши проінформованим належним чином про наявність відкритого виконавчого провадження, не знав про наявність ВП та, відповідно, судового рішення, та був позбавлений можливості вчасно скористатися своїми процесуальними правами як в виконавчому провадженні, так і в судовому щодо вчасного оскарження заочного рішення, в період з 21.12.2016 до 18.09.2020.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13.05.2020 внесено зміни до п.11 ч.4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно вказаної норми з урахуванням внесених змін, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Згідно даних відкритого реєстру юридичних осіб та даних НБУ з офіційного сайту bank.gov.uа, ПАТ «ВБР» перебуває в стадії ліквідації. Станом на 27.11.2014 НБУ було прийнято рішення про визнання банку неплатоспроможним, а рішенням виконавчої дирекції ФГВФО запроваджено тимчасову адміністрацію. Станом на 21.12.2015 Національним банком України прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «ВБР».

За сукупним аналізом вказаних норм, виконавчий документ, що введений у фактичне виконання 07.09.2020 постановою начальника Мар`їнського РВ ДВС про звернення стягнення на пенсію, з урахуванням відсутності належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, та з урахуванням того, що станом на момент введення у фактичне виконання виконавчий лист не відповідає вимогам до виконавчого листа, встановленим ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ має бути повернутий виконавцем стягувану без виконання, а незастосування до вказаного виконавчого листа норм п.11 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» є протиправним звуженням гарантованих вказаним законом розширених прав заявника (боржника за виконавчим провадженням).

З урахуванням наведеного, на думку заявника, наявні достатні правові підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, заявник просить суд врахувати, що заявник є непрацюючим пенсіонером за віком, знаходиться в зоні підвищеного пандеміологічного ризику, оскільки, окрім відповідного віку, має хронічні захворювання (перенесена кардіологічна операція, ішемічна хвороба серця, цукровий діабет, гіпертонічна хвороба 2 стадії, атеросклеротичний кардіосклероз), при цьому потребує по життєвого прийому лікарських препаратів без можливості перерви в прийомі, постійного лікарського кардіологічного контролю, регулярного лабораторного контролю, окрім амбулаторного лікування, регулярного стаціонарного обстеження та лікування в профільній клініці, обов`язкового санаторного лікування за клінічними показаннями, фінансування чого здійснюється за рахунок власних коштів, тобто, пенсійного забезпечення. Враховуючи наведене, заявник звертається до суду з великим проханням з людяністю поставитися до ситуації, що склалася, та врахувати, що неналежне тлумачення органами ДВС чинних законодавчих норм може породити для заявника вкрай негативні наслідки. Наразі, в період пандемії та її сезонного загострення, здійснення примусового виконання рішення за виконавчим документом, що за законом не підлягає виконанню, в частині стягнення 20% з пенсії заявника, єдиного джерела доходів, є обставиною, яка може в прямому сенсі позбавити заявника можливості отримувати необхідне в буквальному сенсі для його життя лікування. Кошти в сумі 20% пенсії, єдиного джерела доходів, що за протиправною постановою виконавця в найближчий час повинні почати перераховуватися на рахунок ДВС, для заявника наразі мають вкрай істотне значення, проте для фонду гарантування вкладів, тимчасової адміністрації та акціонерів ПАТ «ВБР» із розміром статутного капіталу 568 млрд.гривень не є життєво необхідними.

Заявник просить суд визнати виконавчий документ виконавчий лист №2/235/266/16, виданий Красноармійським міськрайонним судом по справі №235/10288/15-ц, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 24.09.2020 року заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено судове засідання.

До судового засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 10.03.2016 року задоволено позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором від 16.03.2012 року в розмірі 20662 гривент79 копійок, сума судових витрат, пов`язаних з публікацією оголошення в пресі в розмірі 420 гривень, судовий збір в сумі 1378,00 гривень.

Виконавчий лист направлено на адресу ПАТ «ВБР» 04.04.2016 року.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь судового збору в сумі 1378,00 гривень повернуто державним виконавцем до суду з відміткою про фактичне виконання.

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07.09.2020 року, копія якої надана заявником, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , а саме на пенсію боржника.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяють на дві групи: 1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Заявник посилається на пункт 11 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Пунктом 11 частину 4 цієї статті було доповнено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13 травня 2020 року № 590-ІХ, який набрав чинності 23.05.2020 року.

Вирішуючи питання, чи підлягає виконавчий лист, який видано на підставі рішення суду від 10.03.2016 року по справі 235/10288/15, визнанню таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає, що даний виконавчий лист видано не помилково, а на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Боржником рішення суду не виконано.

Суми, що підлягають стягненню вказані у постанові державного виконавця від 07.09.2020 року заборгованість за кредитним договором в розмірі 20662,79 гривень та судові витрати 420,00 гривень, відповідають сумам вказаним у рішенні суду від 10.03.2016 року.

Заявник (відповідач у цивільній справі № 235/10288/15) не звертався до суду з заявою про скасування та перегляд заочного рішення.

Пункт 11 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» введено в дію з 23.05.2020 року, проте, як зазначає заявник, виконавче провадження відкрито 21.12.2016 року.

Вказані зміни у законодавстві не передбачають закриття вже існуючих виконавчих проваджень, оскільки виконавчий лист у даному випадку прийнято до виконання ще у 2016 році.

Не згода заявника (боржника за виконавчим провадженням) з діями державного виконавця не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Незадовільний матеріальний стан боржника також не є такою підставою. Якщо боржник, як сторона виконавчого провадження, вважає, що діями державного виконавця порушуються його права, він не позбавлений права звернутися з відповідною скаргою на дії державного виконавця або з відповідною заявою про скасування постанови державного виконавця.

Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав, передбачених статтею 432 ЦПК України, для задоволення заяви та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, позивач (стягувач) ПАТ «ВБР» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст ухвали виконано 30.10.2020 року.

Суддя