Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Собакінських С.М., представників позивача - адвоката Самохвалова С.В., Туварджі М.Г., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Довженка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: третя Маріупольська державна нотаріальна контора, Маріупольська міська рада, про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

15.02.2018 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, та складається з житлового будинку літера Б-1, сараю літ. Г-1, вбиральні літ. Д-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що вона є донькою ОСОБА_3 , яка 21.11.1961р. внаслідок договору дарування отримала від ОСОБА_4 у власність 1/2 частку жилого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається житлового будинку літера Б-1, сараю літера Г-1 та уборної літера Д-1. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2017р. було встановлено факт родинних відносин між мною та ОСОБА_3 , як доньки та матері. 25 січня 2018 року рішення суду набрало законної сили. 19 червня 1973 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким все належне їй майно заповіла у рівних частках їй та її рідному брату ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, внаслідок чого відкрилась спадщина, яка складалась з 1/2 частини жилого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . А ні вона, а ні її брат - ОСОБА_5 , у встановлений законодавством строк не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер не отримавши свідоцтва про право на спадщину. Згідно рішення Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 09.10.1996р. у власності відповідача - ОСОБА_6 , знаходиться 4/5 частки домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Незважаючи на те, що вона не подала заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_3 , вона одразу після її смерті вступила у володіння та управління вищевказаним домоволодінням. Ці обставини підтверджуються тим, що вона проживає за цієї адресою з моменту свого народження, несла витрати по утриманню домоволодіння, сплачувала комунальні послуги. Оскільки її рідний брат ОСОБА_5 не прийняв спадщини, інших спадкоємців першої черги померлої ОСОБА_3 не було, до неї, як до спадкоємця першої черги за законом також перейшло право на частку, на яку мав право за заповітом її брат ОСОБА_5 , оскільки вона, як було вказано раніше, фактично вступила в управління та володіння цим майном. Враховуючи, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а право власності на 4/5 частки жилого домоволодіння згідно рішення Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради відносно 4/5 часток власності ОСОБА_6 було прийнято лише 09 жовтня 1996 року, право на 1/2 частку цього домоволодіння належить їй з 1991р. і тому у неї є право саме на його 1/2 частки.

На підставі викладеного, просить визнати факт прийняття нею спадщини, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, яка складається з житлового будинку літера Б-1, сараю літ. Г-1, вбиральні літ. Д-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 20.03.2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 21.05.2018 року було накладено арешт на жиле домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 21.05.2018 року було подовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 27.09.2018 року було виключено з числа осіб, що приймають участь у справі, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Маріупольську міську раду та залучено до участі у справі у якості співвідповідача.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 16.11.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 27.06.2019 року провадження зупинено до залучення до участі у справі правонаступника.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 16.12.2019 року поновлено провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 30.01.2020 року замінено первісного відповідача ОСОБА_6 на його правонаступника - ОСОБА_1 .

Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника за довіреністю ОСОБА_7 та її адвоката Самохвалова С.В.. Свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_7 та адвокат Самохвалов С.В., який діє на підставі ордеру, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представники позивачки ОСОБА_7 та Самохвалов С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали просили задовольнити та пояснили, що в 1961 році домоволодіння по АДРЕСА_1 складалось з 2 окремих будинків під літ. А та літ. Б, в яких проживали різні сім`ї, які не були родичами. Домоволодіння під літ. А на підставі посвідчення міськжилуправління від 01.03.1947 року належало ОСОБА_9 . В 1961 році її син ОСОБА_6 частину сараю літ.В переобладнав під жилу кімнату. З акту підрахунку ідеальних часток від 05.09.1961 року вбачається, що сарай літ.В після переобладнання під жиле приміщення, не переоцінювався, оскільки таке переобладнання було проведено самовільно та в підрахунку ідеальних часток не було включено. Будинок під літ. Б належав ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21.11.1961 року, реєстраційне посвідчення видано 28.11.1961 року на 1/2 частину домоволодіння, тому продовжували користуватись 1/2 частиною земельної ділянки, яка належала родині з 1939 року по теперішній час. ОСОБА_6 на початку літа 1973 року закінчивши будівництво звернувся до ОСОБА_3 , проте остання йому відмовила, у зв`язку із чим виникла конфліктна ситуація. Після чого, ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповідала все своє майно дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Згодом 26.08.1973 року ОСОБА_9 викликала техніка для складання технічного поверхневого плану для того, щоб зареєструвати право власності на житлові прибудови сина. У висновку реєстрації домоволодіння було відмічено відмову про ввід до експлуатації, оскільки в інвентарній справі побудови, які він побудував, рахуються як літня кухня та вони не були добудовані до будинку літ.А, чого не було зроблено і в подальшому. ОСОБА_6 було оштрафовано за самовільне будівництво. 06.01.1995 року у ОСОБА_9 сталась пожежа, внаслідок якої було знищено все її майно. Таким чином, її ідеальна 1/2 частина домоволодіння припинила своє існування, право власності на земельну ділянку вона не зареєструвала. Таким чином, нотаріально посвідчених документів, що підтверджують перехід права власності на нежиле майно та на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю предмета спадкування та дарування. Ані ОСОБА_3 , ані її спадкоємці ніколи не давали згоди ОСОБА_6 на будівництво та ніяких договорів не складали. Після його служби в армії в 1982 році бабуся ОСОБА_3 попросила його допомагати по господарству та обробляти огород. Після смерті батька ОСОБА_5 він почав піклуватись про його рідну сестру ОСОБА_2 . Купує їй продукти харчування, ліки, оплачує комунальні послуги, допомагає по господарству. Вона дуже старенька, їй виповнилось 91 рік. На належній їм земельній ділянці засаджений дуже великий огород, є сад з плодово-ягідними деревами, росте виноград. На більшу частину цієї земельної ділянки претендує родина ОСОБА_6 після його смерті. Його тітка ОСОБА_2 - рідна донька померлої ОСОБА_3 все своє життя прожила у будинку. Після смерті матері залишилась проживати у будинку, доглядала, обробляла земельну ділянку, вела господарство. Вважає, що ОСОБА_2 таким чином прийняла спадщину, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, яка складається з житлового будинку літера Б-1, сараю літ. Г-1, вбиральні літ. Д-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Саме 1/2 частину домоволодіння, а не 1/5, як зазначає сторона відповідача.

Відповідачка ОСОБА_1 та адвокат Довженка В.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідачки, який діє на підставі угоди, адвокат Довженко В.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, обставини, викладені у позовній заяві, оспорював. Надав пояснення, відповідно до яких, пояснив, що домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 2730 кв.м. Відповідачу ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , належить 4/5 частини вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння № НОМЕР_1 , виданого 18.11.1996 року, зареєстрованого в Маріупольському БТІ 18.11.1996 року. Сторони протягом останніх років не можуть дійти згоди щодо порядку користування загальною земельною ділянкою. Визнання факту прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, яка складається з житлового будинку літера Б-1, сараю літ. Г-1, вбиральні літ. Д-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушить права та інтереси ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 . Вони не заперечують та не оспорюють того факту, що ОСОБА_2 приняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , але не 1/2 частину домоволодіння, як зазначає позивачка, а 1/5 частину.

Представник Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що просить розглянути справу за її відсутності та вирішити справу на свій розсуд.

Представник третьої особи - Третя маріупольська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суд заяву, що не може приймати участь у справі про успадкування і не є стороною у справі.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_7 , який є племінником позивачки ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся та матір батька її чоловіка ОСОБА_3 , яка заповідала належний їй на праві власності будинок в рівних частках своїм дітям - позивачці ОСОБА_2 та батькові її чоловіка - ОСОБА_5 . Вони не звертались до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, все своє життя позивачка прожила у цьому будинку, займалась господарством. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько її чоловіка ОСОБА_5 . Після смерті батька її чоловік почав піклуватись про свою тітку - позивачку у справі. Вони купують їй продукти харчування, допомагають сплачувати комунальні послуги, чоловік обробляє земельну ділянку, в них величезний огород. На теперішній час відповідачка, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 намагається незаконними діями відібрати земельну ділянку і чинить перешкоди у оформленні спадкових справ ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала пояснення суду з приводу заявлених позовних вимог та вказала, що мешкає по сусідству з позивачкою з 1975-1976 р.р. Добре знала ОСОБА_3 матір позивачки, з позивачкою вони спілкуються по теперішній час. ОСОБА_3 мешкала разом з донькою ОСОБА_2 у вказаному домоволодінні весь час. Після смерті баби ОСОБА_3 позивачка залишилась проживати у будинку і мешкає там по теперішній час. Позивачка тримала курок, займалась господарством, обробляла землю. Садила огород. Після смерті ОСОБА_3 приїжджав її племінник ОСОБА_5 допомагав позивачці по господарству. Зараз позивачці допомагають племінники. У дворі стоїть два будинки, один з яких належить ОСОБА_6 , а інший - позивачці. За заповіт їй нічого не відомо. З приводу спадку їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що є сусідкою позивачки. Проживає по сусідству з 1975 року. Мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Раніше у будинку мешкала позивачка з матір`ю ОСОБА_3 . У 1990х р. матір позивачки померла. І у будинку залишилась проживати одна позивачка. Вона займалась господарством, обробляла землю, садила огород. Зараз їй допомагають племінники. Хахіни проживали в окремому будинку, який розташований на спільній земельній ділянці. В них один двір на двох.

Суд, вислухавши представників позивачки, представника відповідача, допитавши свідків, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_2 , батьками якої є ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим 05.04.1927 року Маріупольським міським РАЦС, актовий запис № 440.

Відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 , виданого 11.09.2002 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, прізвище позивачки ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Іллічівським відділом РАЦС м.Маріуполя 26.04.1991 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

У судовому засіданні встановлено, що ані позивачка, ані її брат ОСОБА_5 не звертались до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому спадкова справа не відкривалась.

Сторони у судовому засіданні не оспорювали даний факт, клопотань щодо витребування інформації з приводу відкриття спадкової справи з нотаріальної контори не надходило.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити.

Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 26.12.2017 року встановлено факт родинних відносин першої лінії споріднення між ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , як матері та дочки.

Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного судового рішення, є те, що згідно посвідки про шлюб, виданої 14.09.1939 року Маріупольським міським бюро РАЦС, 14.09.1939 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 присвоєне прізвище « ОСОБА_3 ». Та, інформація щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49982314 від 22.11.2017 року.

Рішення суду набрало законної сили 30.05.2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі договору даруванні від 21.11.1961 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11900, посвідченого державним нотаріусом м.Жданова, ОСОБА_3 належала 1/2 частина домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , який їй подарував чоловік ОСОБА_4 .

Право власності на домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_3 . Маріупольським БТІ в реєстрі за № 5302.

19 червня 1973 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким все належне їй майно заповіла у рівних частках (російською) ОСОБА_2 та (російською) ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області 16.03.1999 року.

Відповідно до копії домової книги зареєстрованих осіб у домоволодінні, розташованим в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_2 все життя зареєстровані в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно викопіровки з плану будівельного кв. №838 на земельну ділянку з прибудовами по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці за вказаною адресою розташовані 2 окремих будинки, власниками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

У судовому засіданні сторони надали пояснення, що син ОСОБА_9 - ОСОБА_6 переобладнав належні матері прибудови.

06.01.1995 року за адресою: АДРЕСА_1 сталась пожежа, внаслідок якої загинув власник домоволодіння ОСОБА_25 , що підтверджується довідкою, виданою 14.03.2011 року заступником начальника 3 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області.

Відповідно до акту ідеальних часток від 05.09.1961 року, ОСОБА_9 належала ідеальна частина 1/2 частки домоволодіння АДРЕСА_1 . Сарай літ. В після переобладнання під житлове, не переоцінювався, оскільки переобладнання проведено самовільно та в рахунок ідеальних часток не було включено.

Як вбачається з технічної документації на домоволодіння АДРЕСА_1 , висновком про реєстрацію домоволодіння станом на 1961 рік домоволодіння складалось з двох жилих будинків: житловий будинок Б-1 і сарай Г-1, який належав ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21.11.1961 року за №11900- ідеальна частка 1/2 частини. Дерев`янонабувний будинок, побудований в 1920 році, який складався з однієї кімнати, кухні, сараю на підставі посвідчення міськжилуправління № 720 від 01.03.1947р. належав ОСОБА_9 . Її ідеальна частка 1/2. В 1961 році син ОСОБА_9 - ОСОБА_6 переобладнав частину сараю під жилу прибудову. У зв`язку з пожежею дерев`янонабувний будинок літ. К-1 знесено, а також знесена частина житлової прибудови, що належала ОСОБА_6 ОСОБА_6 переобладнав житлову прибудову в житловий будинок літ. В-1, який складається з однієї жилої кімнати, а також прибудував жилу шлакоблочну прибудову літ.В-1, яка складається з 2-х житлових кімнат та коридору.

В результаті чого ця частина будинку збільшилась за рішенням Іллічівського райвиконкому від 09.10.1996р. № 339, ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності № 687 от 18.11.1996р. про належність йому 4/5 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з двох жилих будинків і жилої прибудови.

В ході розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 880 від 06.06.2019 року, складеного Кальміуським районним у м.Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно.

Згідно витребуваної на підставі ухвали суду копії спадкової справи № 336/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , який мешкав в АДРЕСА_1 , 15.07.2019 року до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори звернулась дружина відповідача - ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі -ЦК УРСР 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24/753/0/4-13 судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до даних правовідносин належить застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Статтею 524 ЦК України (1963 року) передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Згідно з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до змісту ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Таким чином, ст. 549 ЦК УРСР встановлює строк на прийняття спадщини, згідно з якою дії на прийняття спадщини повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Окрім цього, відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема, той факт, що позивачкою доведено в судовому засіданні, що вона проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 все своє життя у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, 1/2 частина якого належала померлій на підставі договору дарування від 21.11.1961 року, зареєстрованим в реєстрі № 11900, зареєстрованим в Маріупольському БТІ за № 5302, вони вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку, садили город, розводили курок, несла витрати на утримання домоволодіння, сплачувала комунальні послуги, суд приходить до висновку про наявність всіх законних підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту прийняття позивачкою ОСОБА_2 спадщини, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, яка складається з житлового будинку літера Б-1, сараю літ. Г-1, вбиральні літ. Д-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалюючи рішення, суд керується наданими правовстановлюючими документами на домоволодіння, що підтверджують право власності померлої ОСОБА_3 саме на 1/2 частину домоволодіння, яка складається з житлового будинку літера Б-1, сараю літ. Г-1, вбиральні літ. Д-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ст. ст. 524, 529-530, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 211, 263-265, ч.1 ст.354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: третя Маріупольська державна нотаріальна контора, Маріупольська міська рада, про встановлення факту прийняття спадщини, задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , спадщини, яка складається з 1/2 частки житлового домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ Б-1, сараю літ. Г-1 та уборної літ. Д-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити сторонам, що застосовані ухвалою суду від 21.05.2018 року у зазначеній справі заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ., продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецької апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом 10 днів.

Суддя: А. М. Іванченко