Головуючий суду 1 інстанції - Пелих О.О.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 431/1202/20
Провадження № 22-ц/810/652/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Карташова О. Ю., Коновалової В.І.,

за участю секретаря Вовчанської С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Алєксандрова Анастасія Євгенівна,

відповідач Акціонерне товариство «Банк Форвард»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяна Леонідівна,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,на заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Пелиха О.О. 30.07.2020 року в м. Старобільську,

за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 21 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В., вчинено виконавчий напис на підставі ст. ст. 87-91 та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 про стягнення з неї на користь АТ «Банку Форвард» не сплаченим за кредитним договором суми грошових коштів у розмірі 32618,35 грн.

Позивачка вважає, що нотаріус не перевірив безпідставність її заборгованості перед банком.

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7453 від 21.11.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є. В. про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 32618,35 грн.

Заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 30 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого надпису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час вчинення нотаріального напису була додержана процедура вчинення нотаріального напису. Сума заборгованості позивача перед банком була безспірною, наданими суду доказами позивач не довів неправомірності вчинення нотаріального напису нотаріуса.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивачкою ОСОБА_1 , через свою представницю ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржниця просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції обмежився лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, але не звернув уваги на те, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 листопада 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017року у справі № 826/200084/14 щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, укладеного банком з позивачкою ОСОБА_1 , а тому зазначена у виконавчому написі заборгованість, як вважає скаржниця, не є безспірною і приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 21 листопада 2019 року застосував не чинні на той момент норми, які не регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі.

Відповідач АТ «Банк Форвард» не скористався своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Учасники справи, яких повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від останніх на адресу апеляційного суду не надходило.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно п.п.1-5 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Так, судом першої інстанції встановлено, що 30.01.2012 між позивачкою по справі ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт» був укладений кредитний договір договір № 94967956, правонаступником якого є АТ«БАНК ФОРВАРД».

Приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД», заборгованості за кредитним договором № 94967956 від 30.01.2012 за період з 07.11.2017 по 05.02.2018 в сумі 31 768,35 грн в тому числі: заборгованість за суму кредиту становить 31 343,28 грн; заборгованість за процентами 425,07 грн, плата за пропуск мінімальних платежів та комісії 00 грн. За вчинення виконавчого напису 850 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 32 618, 35 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дати вчинення 21.11.2019, та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень протягом року з дня його вчинення.

На підставі заяви АТ «Банк Форвард» про примусове виконання, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 06.12.2019 ВП № 60808788 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа - виконавчого напису №7453 виданого 21.11.2019 приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 32 618,35 грн.

20.07.2020 року від приватного нотаріуса Незнайко Є.В. до суду надійшли копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №7453 від 21.11.2019. Підставою вчинення виконавчого напису були заява представника банку про вчинення виконавчого напису, виписка із рахунку із зазначенням суми заборгованості, статут АТ «Банк Форвард», Інформація про юридичну особу, Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань , рішення №3 про зміну офіційного найменування ПАТ «Банк Руский Стандарт» на АТ «Банк Форвард», довіреність, Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, копія паспорта, довідка про відкриття рахунку, довідка про умови кредитування, розписка про отримання картки.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що з копії документів, наданих суду приватним нотаріусом, вбачається, що станом на час вчинення нотаріального напису нотаріуса у позивача існувала заборгованість із сплати за користування кредитом саме в такому розмірі який зазначений в нотаріальному написі.

На час вчинення нотаріального напису між банком і боржником не виникало спору по сумі заборгованості. Заборгованість перед банком виникла в межах строків позовної давності.

Під час вчинення нотаріусом виконавчого напису, банком були надані документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час вчинення нотаріального напису була додержана процедура вчинення нотаріального напису, сума заборгованості позивача перед банком була безспірною, наданими суду доказами позивач не довів неправомірності вчинення нотаріального напису нотаріуса, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Апеляційний суд не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції оскільки до такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права щодо спірних правовідносин сторін, та висновок суду першої не ґрунтується на вимогах закону.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, 30.01.2012 між позивачкою по справі ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт» був укладений кредитний договір договір № 94967956, правонаступником якого є АТ«Банк Форвард».

На виконання ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 26 травня 2020 року у справі № 43/1202/20 приватним нотаріусом Незнайко Є.В. до Старобільського районного суду були передані належним чином завірені копії виконавчого напису від 21.11.2019 року, зареєстрованого за реєстровим № 7453 та копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис.

Так, колегією суддів встановлено, що на підставі заяви про вчинення виконавчого напису від 21.11.2019 року, а.с. 74, приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД», заборгованості за кредитним договором № 94967956 від 30.01.2012 за період з 07.11.2017 по 05.02.2018 в сумі 31 768,35 грн в тому числі: заборгованість за суму кредиту становить 31 343,28 грн; заборгованість за процентами 425,07 грн, плата за пропуск мінімальних платежів та комісії 00 грн. За вчинення виконавчого напису 850 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 32 618, 35 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дати вчинення 21.11.2019, та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень протягом року з дня його вчинення, а.с. 73.

З наданих нотаріусом документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис щодо безспірності заборгованості, колегією суддів встановлено, що кредитний договір між сторонами було укладено у простій письмові формі у вигляді підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви № 94967956 про отримання кредиту в сумі 7047,00 грн зі строком дії з 28.01.2012 року по 28.07.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за період з 28.01.2012 року по 27.08.2012 року по 0,01% річних; з 28.08.2012 року по 28.07.2013року - 59,9% річних за умови внесення щомісячного платежу в сумі 461,00 грн та останнього 442,15 грн, а.а.с. 94-96, відповідно до підписаного сторонами графіку платежів, а.с. 102.

Також сторонами було підписано довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, а.с. 107.

Таким чином, для вчинення виконавчого напису відповідачем надано приватному нотаріусу Незнайко Є.В. кредитний договір, укладений між сторонами у простій письмові формі у вигляді підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви № 94967956 про отримання кредиту та підписані графік платежів і довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту.

Як встановлено судом першої інстанції під час вчинення нотаріусом виконавчого напису, банком були надані документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Враховуючи, що встановлені колегією суддів обставини свідчать, що серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, колегія суддів вважає, що укладений між сторонами у простій письмові формі кредитний договір у вигляді підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви № 94967956 про отримання кредиту не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19.

На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав задовольнити позов ОСОБА_1 у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду першої інстанції з позовом було сплачено 840,80 грн судового збору, а.с. 1, а за звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою- 1261,20 грн, а.с. 123, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 2110,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30 липня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, який було вчинено 21 листопада 2019 року та зареєстровано в реєстрі за № 7453, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Банк Форвард», заборгованість у розмірі 32618,35 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард», , юридична адреса: м. Київ, Голосіївський район, вул. Саксаганського, буд. 105 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати в сумі 2110,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 09.11.2020 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді О. Ю. Карташов

В. А. Коновалова