Ухвала

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 207/3363/17

провадження № 61-23159 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» про стягнення неустойки за порушення прав споживача та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом дотовариства з обмеженою відповідальністю «Алло» (далі - ТОВ «Алло»), у якому просив стягнути з останнього на його користь неустойку за кожен день затримки виконання вимоги про безоплатне усунення недоліків товару у розмірі 959,92 грн, неустойку за кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки на час ремонту у розмірі 10 679,11 грн, а також моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

В обгрунтування позову зазначав, що 18 травня 2017 року придбав у відповідача мобільний телефон неналежної якості, однак в порушення законодавства про захист прав споживачів відповідач до 27 вересня 2017 року не повернув йому гроші за телефон та не усунув недолік товару.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Алло» на користь ОСОБА_1 неустойку за кожен день затримки виконання вимоги про безоплатне усунення недоліків товару на особовий рахунок ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 959,92 грн.

Стягнуто з ТОВ «Алло» на користь ОСОБА_1 неустойку за кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) з обмінного фонду на час ремонту на особовий рахунок ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 10 679,11 грн.

Стягнуто з ТОВ «Алло» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року в частині стягнення з ТОВ «Алло» моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року в частині стягнення неустойки за кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) з обмінного фонду на час ремонту та судових витрат змінено, стягнуто з ТОВ «Алло» на користь ОСОБА_1 неустойку за кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) за період з 24 липня 2017 року по 15 серпня 2017 року (23 дня) у розмірі 2 759,77 грн та у дохід держави судові витрати в розмірі 198,90 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Алло»,в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Ціна позову у цій справі становить 26 639,03 грн (959,92 + 10 679,11 + 15 000,00), яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону за ціною позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Алло» посилається на те, що ця справа є малозначною, однак касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних справах для всіх покупців ТОВ «Алло». Крім того, судом апеляційної інстанції не було враховано висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року, на підставі яких цю справу було передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а також справа становить значний суспільний інтерес, оскільки позов стосується захисту прав споживачів.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявником не наведено обгрунтованих доводів, в чому полягає фундаментальне значення розгляду справи для формування єдиної правозастосовної практики, не наведено прикладів неоднакового застосування судом одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах та не додано до касаційної скарги доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається.

Посилання заявника на те, що справа стосується захисту прав споживачів і тому становить значний суспільний інтерес, суд вважає безпідставними, оскільки касаційну скаргу заявник подав як виконавець послуг, а не як їх споживач.

Разом з тим, доводи ТОВ «Алло» про те, що судом апеляційної інстанції не були враховані висновки суду касаційної інстанції у цій справі зводяться до незгоди особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями та не свідчать про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Алло» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно роз`яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Алло» про стягнення неустойки за порушення прав споживача та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь