Справа № 2-550/10
Провадження № 4-с/645/8/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання Синьогуб А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державних виконавців Зміївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14.11.2019 року звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова зі скаргою на неправомірну бездіяльність державних виконавців Зміївського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153 з примусового виконання, в тому числі, виконавчого листа № 2-550/10, виданого 30.03.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, щодо невиконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2010 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року по цивільній справі № 2-550/10;

- зобов`язати державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153 невідкладно, належним чином, в повному обсязі виконати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2010 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року по цивільній справі № 2-550/10;

- зобов`язати державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153 невідкладно, належним чином та у передбачений чинним законодавством спосіб та строки відповісти на повідомлення стягувача ОСОБА_1 від 28.02.2018 року про залишення нереалізованого майна за стягувачем;

- винести окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи для внесення інформації про злочин державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153;

- стягнути зі Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в розмірі 5120,00 грн..

В обґрунтування скарги зазначає, що 19.11.2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалив рішення у справі № 2-550/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, яким частково задоволені позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідачів на користь позивача 328223,90 грн. боргу за договором позики від 04.04.2007 року, 135800,00 грн. боргу за договором позики від З0 серпня 2008 року, 300000, 00 грн. неустойки за договором позики від 04.04.2007 року, а всього - 764023, 90 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року вищевказане рішення суду змінено та стягнуто з відповідачів на користь позивача 368000,00 грн. боргу за договором позики від 04.04.2007 року, 98600,00 грн. боргу за договором позики від 30.08.2008 року, 100000,00 грн. неустойки за договором позики від 04.04.2007 року, а всього 566600,00 грн.. В іншій частині рішення залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова видані відповідні виконавчі листи, які неодноразово подавались стягувачем до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ разом із заявами про відкриття за ними виконавчих проваджень. В рамках відкритих виконавчих проваджень державним виконавцем було встановлено, що боржнику ОСОБА_4 належав на праві власності автомобіль TOYOTA PRADO 2.7 днз АХ5709ВН, який державним виконавцем було арештовано, описано та в січні 2014 року реалізовано з прилюдних торгів за ціною 218500,00 грн.. За рахунок вказаного майна боржника було частково задоволені вимоги стягувача ОСОБА_1 .. Однак, за відсутності у боржника ОСОБА_4 іншого зареєстрованого за ним майна, на яке можливо звернути стягнення, постановами державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Цуркова С. І. від 11 лютого 2014 року виконавчі листи № 5- 550/10 від З0 березня 2011 року та 08 лютого 2012 року були повернуті стягувачу ОСОБА_1 .. 21.05.2015 року стягувач ОСОБА_1 через представника знову звернувся до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ із відповідними заявами про відкриття виконавчих проваджень за вказаними вище виконавчими листами. Однак на протязі майже пів року стягувач не отримував від державної виконавчої служби жодного повідомлення про стан, хід та перебіг відповідних виконавчих проваджень, не отримав постанов про відкриття виконавчих проваджень, та у відповідь на свою заяву в вересні 2015 року отримав лист від державної виконавчої служби, вкладенням до якого було повідомлення начальника Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Карпенка В. О. від 14 вересня 2015 року та дві постанови про закінчення відповідних виконавчих проваджень. Відповідно до змісту вказаного повідомлення, державним виконавцем було встановлено, що згідно довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_4 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, 25 червня 2015 року державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ по вказаним виконавчим провадженням були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень, та вказані виконавчі листи були направлені до ВДВС Зміївського РУЮ. У липні 2017 року стягувач ОСОБА_1 отримав від Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області лист, із повідомлення начальника відділу ДВС Пономарьової А. О. від 20 липня 2017 року за № 7943, про те, що державним виконавцем 18 липня 2017 року було описано майно боржника ОСОБА_4 , а саме: будинок АДРЕСА_1 , та повідомив стягувача про необхідність визначення вартості вказаного нерухомого майна. Постановами від 21 серпня 2015 року державний виконавець відкрив виконавчі провадження за № 48530554 та за № 48530466 з примусового виконання виконавчих листів № 2-550/10 від 30 березня 2011 року та від 08 лютого 2012 року відповідно, а постановами державного виконавця від 25 квітня 2016 року вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 50949153. 27 лютого 2018 року стягувач отримав повідомлення начальника відділу ДВС Пономарьової А. О. від 21 лютого 2018 року за № 14.22-34/2844, відповідно до змісту якого нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_4 , а саме: будинок АДРЕСА_1 , було передано для реалізації через систему електронних торгів арештованого майна і за наслідками вже втрете призначених електронних торгів, ціна за якими складала 70910,00 грн., вказаний житловий будинок не було реалізовано. У зв`язку з цим, ДВС просила стягувача повідомити про вирішення питання про залишення за собою нереалізованого майна боржника в рахунок часткового погашення боргу. 28 лютого 2018 року стягувач ОСОБА_1 направив на поштову адресу Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області повідомлення, в якому письмово повідомив державну виконавчу службу про те, що він не заперечує та погоджується залишити за собою нереалізоване з публічних торгів майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 . Однак, державний виконавець жодним чином не відреагував на вказане повідомлення стягувача. 15 січня 2019 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до начальника Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області Пономарьової А. О. із письмовою заявою, в якій просив в найкоротший термін письмово повідомити стягувача ОСОБА_1 про місце, дату та час, коли державний виконавець фактично передасть стягувачу нереалізоване майно, про що складе відповідний акт та винесе відповідну постанову про передачу нереалізованого майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості боржника. Вказане письмове повідомлення стягувача залишилося без відповіді. За таких обставин, державний виконавець Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області не вчинив всіх залежних від нього дій з метою реального, повного та фактичного їх виконання, що зумовило звернення з вказаною скаргою до суду.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, в поданій скарзі просив розглядати справу за відсутності сторони скаржника.

Зміївський районний ВДВС ГТУЮ у Харківській області правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином. 30.01.2020 року до суду надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів зведеного виконавчого провадження АСВП № 50949153 (вх. № 2361).

Боржник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений своєчасно та належним чином. 13.02.2020 року до суду надійшла заява, в якій він просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , а також просив залишити його заяву про зупинення провадження за скаргою без розгляду.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 13 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд приходить до висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_4 про зупинення провадження за скаргою (до закінчення розгляду кримінального провадження № 640/18262/16-к за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України).

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова 19.11.2010 року по справі № 2-550/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, яким частково задоволені позовні вимоги позивача та стягнуту з відповідачів на користь позивача 328223,90 грн. боргу за договором позики від 04.04.2007 року, 135800,00 грн. боргу за договором позики від З0 серпня 2008 року, 300000, 00 грн. неустойки за договором позики від 04.04.2007 року, а всього - 764023, 90 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року вказане рішення суду змінено та стягнуто з відповідачів на користь позивача 368000,00 грн. боргу за договором позики від 04.04.2007 року, 98600,00 грн. боргу за договором позики від 30.08.2008 року, 100000,00 грн. неустойки за договором позики від 04.04.2007 року, а всього 566600,00 грн.. В іншій частині рішення залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова видані відповідні виконавчі листи № 2-550/10 від 30 березня 2011 року та від 08 лютого 2012 року, які були подані стягувачем до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ разом із заявами про відкриття за ними виконавчих проваджень. В рамках відкритих виконавчих проваджень по примусовому виконанню відповідних виконавчих листів, виданих на підставі вказаного судового рішення, державним виконавцем встановлено, що боржнику ОСОБА_4 належав на праві власності автомобіль TOYOTA PRADO 2.7 днз АХ5709ВН, який державним виконавцем було арештовано, описано та в січні 2014 року реалізовано з прилюдних торгів за ціною 218500,00 грн.. За рахунок вказаного майна боржника було частково задоволені вимоги стягувача ОСОБА_1 ..

З матеріалів зведеного виконавчого провадження АСВП № 50949153 вбачається, що 25.06.2015 року державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ були винесені Постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 47658384 та ВП № 47658415). Зі змісту вказаних постанов, зокрема, вбачається, що державним виконавцем встановлено, що за боржником ОСОБА_4 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та направлено їх до Зміївського РВДВС ГТУЮ.

Постановами від 21 серпня 2015 року державний виконавець відкрив виконавчі провадження за № 48530554 та за № 48530466 з примусового виконання виконавчих листів № 2-550/10 від 30 березня 2011 року та від 08 лютого 2012 року відповідно, а постановами державного виконавця від 25 квітня 2016 року вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 50949153.

Судом встановлено, що начальник Зміївського РВДВС ГТУЮ Пономарьова А.О. листом від 21 лютого 2018 року за № 14.22-34/2844 повідомила стягувача ОСОБА_1 про те, що нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_4 , а саме: будинок АДРЕСА_1 , було передано для реалізації через систему електронних торгів арештованого майна і за наслідками вже втретє призначених електронних торгів, ціна за якими складала 70910,00 грн., вказаний житловий будинок не було реалізовано, у зв`язку з цим, ВДВС просив стягувача повідомити про вирішення питання про залишення за собою нереалізованого майна боржника в рахунок часткового погашення боргу.

Стягувач наголосив, що 28 лютого 2018 року він направив на поштову адресу Зміївського РВДВС ГТУЮ повідомлення, в якому письмово повідомив державну виконавчу службу про те, що він не заперечує та погоджується залишити за собою нереалізоване з публічних торгів майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , проте державний виконавець жодним чином не відреагував на вказане повідомлення стягувача.

15 січня 2019 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до начальника Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області Пономарьової А. О. із письмовою заявою, в якій просив в найкоротший термін письмово повідомити стягувача ОСОБА_1 про місце, дату та час, коли державний виконавець фактично передасть стягувачу нереалізоване майно, про що складе відповідний акт та винесе відповідну постанову про передачу нереалізованого майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості боржника. За твердженням стягувача, вказане письмове повідомлення залишилося без відповіді.

Такі обставини, на думку заявника, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у скарзі спосіб.

За нормами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 10 Закону «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів зведеного виконавчого провадження АСВП № 50949153 вбачається, що на вищевказаний лист ОСОБА_1 від 15.01.2019 року щодо його письмового повідомлення про фактичну передачу державним виконавцем стягувачу нереалізованого майна в рахунок погашення заборгованості боржника ОСОБА_4 , начальник Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області Пономарьова А.О. надала письмову відповідь від 12.02.2019 року № 2382, в якій повідомила, що на примусовому виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь юридичних та фізичних осіб, номер за АСВП 50949153, та що було передано для реалізації через систему електронних торгів арештованого майна наступне майно, яке належить ОСОБА_5 : житловий будинок загальною площею 75,90 кв. м., житловою 44,40 кв. м., розташований з адресою: АДРЕСА_1 (ціна третіх електронних торгів складала 70 910,00 грн.). Крім того, повідомлено, що до складу зведеного виконавчого провадження № 50949153 входить виконавче провадження № 48530646 з примусового виконання виконавчого листа № 027/953/12, виданого 17.07.2014 року Московським районним судом м. Харків, про стягнення солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ТОВ СП «Родіна» 266600,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушенням, та стягувач ТОВ СП «Родіна» виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Також, матеріали зведеного виконавчого провадження АСВП № 50949153 містять:

- Постанову Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 12.07.2018 року, відповідно до якої стягувачу ТОВ СП «Родіна», в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 027/953/12 від 17.07.2014 року, виданим Московським районним судом м. Харкова, передано наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа 75,9 кв.м., житлова площа 44,4 кв.м.; надвірні будівлі: веранда літ. А, сарай літ. Б, убиральня літ. В, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 24986016;

- Акт Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 12.07.2018 року, відповідно до якого ТОВ СП «Родіна», , передається у власність наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа 75,9 кв.м., житлова площа 44,4 кв.м.; надвірні будівлі: веранда літ. А, сарай літ. Б, убиральня літ. В, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 24986016.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом положень ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

Аналіз вказаних положень закону приводить до висновку, що черговість задоволення вимог стягувачів здійснюється в порядку, визначеному законом.

Вказані норми закону також були роз`яснені стягувачеві ОСОБА_1 у зазначеному вище листі начальника Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області Пономарьової А.О. від 12.02.2019 року № 2382.

Таким чином, приймаючи до уваги, що черговість задоволення вимог стягувачів державним виконавцем визначена згідно з вимогами ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що такі дії державного виконавця не можуть розцінюватись судом, як неправомірна бездіяльність державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153 з примусового виконання, в тому числі, виконавчого листа № 2-550/10, виданого 30.03.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, щодо невиконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2010 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року по цивільній справі № 2-550/10.

У відповідності до вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, якою визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) у разі встановлення обґрунтованості скарги, або суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено.

Враховуючи викладене, вимоги скарги не підлягають задоволенню, оскільки державний виконавець діяв в межах повноважень, встановлених чинним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки скарга задоволенню не підлягає, підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат немає.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 262 ЦПК України, суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Оскільки, судом не встановлено наявності в діях державного виконавця ознак кримінального правопорушення, підстави для винесення окремої ухвали у суду також відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 450, 451 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державних виконавців Зміївського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст хвали складений 13.02.2020 року.

Суддя О.В. Федорова