Справа № 573/241/20
Номер провадження 6/573/7/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року

Білопільський районний суд Сумської області у склдаі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі спільне подання старшого державного виконавця Білопільського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піскуна В.М., начальника Білопільського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Краснянського А.А. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2020 року до суду надійшло зазначене вище подання, яке мотивується тим, що на виконанні у Білопільському РВ ДВС перебуває виконавче провадження №60905372 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_1 боргу в сумі 31360,56 доларів США на користь ОСОБА_2 . В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем направлено запити до правореєструючих органів. З отриманих відповідей встановлено: боржник не працює; пенсію не отримує; рахунки, відкриті у банківських установах, відсутні; транспортні засоби та нерухоме майно за боржником не зареєстровано. У зв`язку з чим представники Білопільського РВ ДВС просять тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання представник старший державний виконавець Піскун В.М. не прибув, направив клопотання, яким просив розглянути подання без участі представника Білопільського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а. с. 17).

Таким чином, суд розглядає справу без участі представника відділу державної виконавчої служби, за наявними у справі доказами, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 грудня 2019 року державним виконавцем Білопільського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піскуном В.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60905372 з примусового виконання виконавчого листа №592/9451/16 від 17 березня 2017 року, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 29 листопада 2019 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у сумі 31360,56 доларів США. (а. с. 5, 7).

З доданих до подання матеріалів вбачається, що 04 лютого 2020 року державним виконавцем направлено запити до Пенсійного фонду, ДПС, ДФС України та МВС. З отриманих відповідей встановлено, що ОСОБА_1 не працює, пенсію не отримує, рахунки у банківських установах відсутні, доходи відсутні, нерухоме майно та транспортні засоби за ним не зареєстровані (а. с. 9-12).

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Як передбачено п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з п. 14 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, та до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останнього у статусі боржника. Державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань. В матеріалах справи відсутня інформація проведення перевірки інформації про наявність боржника за місцем реєстрації.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що до подання долучено відстеження поштового повідомлення, з якого вбачається, що ОСОБА_3 постанову про відркиття виконавчого провадження отримав особисто 08 січня 2020 року (а. с. 7).

В той же час, як вбачається з відповіді ІС ДП "НАІС" від 04 лютого 2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їхав в України лише 02 лютого 2020року, а тому отримати особисто поштове повідомлення не міг (а. с. 15).

Отже, боржник ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження не отримав.

Крім цього, до матеріалів справи державним виконавцем додано виконавчий лист №592/9451/16, виданий Ковпаківським районним судом м. Суми 29 листопада 2019 року, про стягнення боргу за договором позики у сумі 16927,38 доларів СШАіз ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , тоді як обмежити у праві виїзду за межі України просить ОСОБА_1 (а. с. 4).

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-261, 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд,

ПОСТАНОВИВ:

Начальнику Білопільського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) ОСОБА_6 А.А. та старшому державному виконавцю Білопільського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Піскуну В.М. у задоволенні спільного подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу буде подано протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя