Номер провадження: 22-ц/813/1707/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецький М.М., Черевко П.М.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом підключення електричної енергії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом підключення електричної енергії та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у будинку АДРЕСА_2 05 вересня 2000 року зареєстровано Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків НОМЕР_1. Вказувала, що 30 грудня 2015 року її квартиру було відключено від електропостачання. На її звернення до відповідача щодо надання роз`яснень про підстави відключення квартири від електропостачання та негайного відновлення електропостачання у квартирі позивачка отримала відповідь, що дане відключення відбулось за рішенням Правління ОСББ «Сімекс» та відновлення електропостачання відбудеться після погашення позивачкою заборгованості у розмірі 111602, 09 грн. Проте такі дії відповідача вважає неправомірними та незаконними, посилалась на те, що діюче законодавство не наділяє відповідача повноваженнями, що перешкоджають власникові у користуванні його власністю, зокрема, відключати електроенергію та обмежувати його в отриманні інших комунальних послуг. Наявність заборгованості по сплаті комунальних послуг, на думку позивачки, є підставою для звернення до суду за захистом прав, зокрема, про стягнення боргу. Вказувала, що станом на грудень 2018 року електропостачання у квартирі АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою відновлено не було. З огляду на вищевикладене позивач вважає дії ОСББ «Сімекс» по відключенню електричної енергії неправомірними, у зв`язку із чим була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів (а.с.1-4).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року вирішено у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, мотивуючи дане рішення тим, що позивачем не було надано до суду достатніх доказів щодо порушення або оспорювання її права чи охоронюваного законом інтересу з боку відповідача, що вказує на відсутність спору про право та в свою чергу тягне за собою відмову у задоволенні позову (а.с. 85-87).

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволення позовних вимог помилкового посилався на ненадання позивачем до суду належних та допустимих доказів на підтвердження посилань позивача, оскільки позивачем разом з позовною заявою було надано до суду наступні докази відключення квартири від електроенергії, а саме: талон-повідомлення № 000059, заява від 04.01.2016 року, відповідь Шевченківського відділення поліції в м. Одесі Головного управління НП в Одеській області. Апелянт стверджує, що згідно наданих до суду документів вбачається, що відповідачем у грудні 2015 року були порушенні персональні дані ОСОБА_1 , що виражено у розміщенні на першому поверсі оголошення, в якому зазначені персональні дані позивача, на обробку яких вона згоди не надавала, а також відключення квартири позивача від електроенергії на підставі рішення керівництва ОСББ «Сімекс». Крім того, апелянт просила суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що копію оскаржуваного рішення було отримано апелянтом лише 03 червня 2019 року (а.с. 89-95).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що всупереч відповідних правил та положень закону, ОСОБА_1 не зверталася до відповідача із пропозицією про укладення договору про постачання електричної енергії, не надавала пакет документів, зазначене не спростовано стороною позивача; відсутність у ОСОБА_1 врегульованих відносин з ОСББ «Сімекс», зокрема, щодо підключення, обліку та споживання електричної енергії виключає задоволення вимог про зобов`язання ОСББ «Сімекс» припинити певні дії (відключення квартири від електричної енергії) чи утриматись від певних дій (не відключати квартиру від електричної енергії).Так як позивач не надала суду достатніх доказів про порушення або оспорювання її права чи охоронюваного законом інтересу з боку відповідача, що вказує про відсутність спору про право суд першої інстанції вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності виданого 18.07.2012 Виконавчим комітетом Одеської міської ради, у якому посвідчено, що об`єкт, який в цілому складається з приміщень, загальною площею 385,5 кв.м, житловою площею 185,2 кв.м, відображених у технічному паспорті від 28.05.2012. Свідоцтво видане на реконструйовану квартиру, замість свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом ОМР від 22.02.1999 №063/99, зареєстрованого ОМБТІ та РОН під №3257-стор. 114-кн. 120доп. від 04.03.1999 (а.с. 6-7).

Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 виконавчим комітетом Одеської міської ради зареєстровано 5 вересня 2000 року, що підтверджено Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, серія А01 №511208. Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № АДРЕСА_1 є балансоутримувачем житлових будинків АДРЕСА_1

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією та Правилами користування електричною енергією для населення, в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) від 31 липня 1996 року №28 (діючі на момент виникнення спірних правовідносин) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення 26.07.1999 року № 1357, зокрема 3. Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. 42. Побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до Правил користування електричною енергією, затверджених 31.07.1996 року № 28 споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору; споживачі населеного пункту - населення, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту та яке розраховується за використану електричну енергію з населеним пунктом, населений пункт - юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту (п. 1.2.). Як правильно зазначив суд першої інстанції відповідач є населеним пунктом в розумінні вказаних Правил. Відповідно до п. 12.1. Електрична енергія постачається населеному пункту на підставі договору про постачання електричної енергії. Населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору (п. 12.3.). Відповідно до п. 12.4. закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту. При цьому у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту (далі - споживач на території населеного пункту), для користування електричною енергією має право: змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації або ж укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору (додаток 5) та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами) (п. 12.5). Відповідно до п. 12.10. електроустановки споживачів населеного пункту та споживачів на території населеного пункту, які не дотримуються умов договорів, укладених згідно з вимогами цих Правил з постачальником електричної енергії або населеним пунктом, підлягають відключенню від електричних мереж населеного пункту.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Тобто, для настання відповідних наслідків та досягнення результатів сторони укладають договір, в якому досягають основних умов, наділяються правами та беруть на себе відповідні обов`язки щодо його виконання. Укладення договору є відповідною правовою підставою, на основі якої між сторонами виникають правовідносини.

Тобто, в контексті обставин даної справи, укладення договору, у встановленому законом порядку, є обов`язковою умовою для виникнення відповідних правовідносин. Відсутність такого договору означає відсутність відповідної правової підстави для постачання споживачу електричної енергії. За обставинами даної справи позивач не надала до суду належних доказів, які б підтверджували укладення договору про постачання електричної енергії між нею та безпосередньо постачальником.

Крім того, як правильно зауважив суд першої інстанції Приморським районним судом м. Одеси розглядалась цивільна справа №522/23305/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Сімекс», за участю третьої особи ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» про зобов`язання вчинити певні дії, за результатами розгляду якої суд ухвалив рішення 06.12.2017 року про відмову в задоволенні позову. Вказане рішення суду від 06.12.2017 року було залишено без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 17.05.2018 року та в подальшому не оскаржувалось. За розглядом даної справи №522/23305/14-ц судами було встановлено, що після проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 , наслідком якої було збільшення загальної площі квартири з 189,5 кв.м до 385,5 кв.м, ОСОБА_1 не врегулювала відносини з ОСББ «Сімекс» укладенням відповідного договору, зокрема, не врегулювала питання обліку та розрахунків за спожиту електричну енергію з ОСББ, який на даний час в силу відсутності прямих розрахунків з мешканцями та дії договірних відносин з АТ «ЕК «Одесаобленерго» в особі Південного РЕМ здійснює як юридична особа розрахунки за спожиту електричну енергію членами ОСББ. Відсутність у ОСОБА_1 врегульованих відносин з ОСББ «Сімекс», зокрема, щодо підключення, обліку та споживання електричної енергії виключає задоволення вимог про зобов`язання ОСББ «Сімекс» припинити певні дії (відключення квартири від електричної енергії) чи утриматись від певних дій (не відключати квартиру від електричної енергії).

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи вище наведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

10.02.2020 року м. Одеса