Дата документу 09.11.2020 Справа № 316/1663/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/1663/19 Головуючий у 1-й інстанції: Бульба О.М.
Провадження №22-ц/807/2936/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 22 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» про розірвання договору купівлі - продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» про розірвання договору купівлі - продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 19 вересня 2018 року на Інтернет сторінці магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» ним було придбано мобільний телефон Nokia 6.1 3/32Gb DS Black за 5999,00 грн, що свідчить про укладення договору купівлі-продажу.

На мобільний телефон Nokia 6.1 3/32Gb DS Black Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» було встановлено гарантійний строк 12 місяців. Телефон було отримано ОСОБА_1 21 вересня 2018 року.

Через 138 днів (4,5 місяці) після придбання товару, в мобільному телефоні Nokia 6.1 3/32Gb DS Black було виявлено недолік, а саме: мобільний телефон не вмикався, у зв`язку з чим, 04 лютого 2019 року мобільний телефон був переданий для безоплатного усунення недоліків.

Через декілька днів після проведеного гарантійного ремонту, в мобільному телефоні Nokia 6.1 3/32 GbDS Black знову проявився наступний недолік: мобільний телефон не вмикався, у зв`язку з чим 17 березня 2019 року мобільний телефон був переданий для безоплатного усунення недоліків.

Протягом чотирнадцяти календарних днів недолік усунуто не було, телефон після повторного гарантійного ремонту повернутий не був.

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 , через керуючого магазином ТОВ «СВП ПЛЮС» в м. Запоріжжя, передав претензію, в якій зазначив про розірвання договору купівлі-продажу та вказав вимогу щодо повернення грошових коштів сплачених за неякісний товар. Проте, відповіді не отримав, гроші повернуті не були.

12 червня 2019 року ОСОБА_1 на адресу Товариства з обмеженою відповідальність «СВП ПЛЮС» направив письмову вимогу в якій, вказавши на обставини подання претензії, просив про розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми грошових коштів в розмірі 5999 грн. 21 червня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» отримало вказану вимогу, однак, відповіді не надало, грошові кошти не повернуло.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» не виконало свій обов`язок щодо проведення експертизи товару та повідомлення покупця про причини недоліку товару, порушило законодавство про надання інформації щодо якості товару, що робить правомірним відмову ОСОБА_1 від отримання товару.

ОСОБА_1 вважає, що за зазначених ним обставин, має право на розірвання договору, відмову від товару та повернення його вартості в розмірі офіційної інформації відповідача на його сайті, яка на день звернення до суду з позовом становить 7999 грн та у зв`язку з порушенням його прав як споживача, вважає, що має право на відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, яка ним оцінюється в розмірі 10000,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 просив суд:

Розірвати договір купівлі-продажу мобільного телефону Nokia 6.1 3/32Gb DS Black, укладений 19 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» на корист ОСОБА_1 сплачені за товар кошти в сумі 7999,00 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» на корист ОСОБА_1 10 000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 22 липня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» про розірвання договору купівлі - продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 22 липня 2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення залишив поза увагою той факт, що телефон двічі здавався в гарантійний ремонт і термін усунення недоліків двічі перевищував 14 днів, що свідчить про наявність істотного недоліку товару. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що у висновку №394282/280319 зазначено серійний номер мобільного телефону НОМЕР_1 , тоді як смартфон Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black, має ІМЕІ/Серійний номер: НОМЕР_2 .Суд першої інстанції не звернув уваги, що в обліково-технічній карті не правильно зазначена адреса ОСОБА_3 , та відсутні докази отримання ОСОБА_3 рекомендованого листа-повідомлення №1/07/05-19 від 07 травня 2019 року.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2020 року це 210 200,00 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102 грн. (2102 грн х 100 = 210 200,00 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 17 999,00 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд врахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 , особа, яка здала телефон на проведення гарантійного ремонту та відповідач в заказі - наряді № Т від 17.03.2019 року погодили, що строк ремонту товару не може перевищувати 90 календарних днів, тобто ОСОБА_3 погодилася із вищевказаним строком ремонту товару та підписала заказ-наряд, що не суперечить ч. 9 ст. 8 Закону України « Про захист прав споживчів», в цьому ж заказі-наряду передбачено, що саме споживач зобов`язаний забрати товар з гарантійного обслуговування, та на адресу ОСОБА_3 , яку вона зазначила в заказі- наряді відповідачем було направлено лист - повідомлення від 07.05.2019 року про можливість отримання товару у магазині «Київстар» за адресою вказаною в даному листі- повідомленні, проте остання телефон не забрала. Суд першої інстанції також прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що придбаний ним телефон має істотні недоліки , які виникли з вини продавця, тому підстав для розірвання договору купівлі-продажу цього товару відсутні. Оскільки вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про розірвання договору купівлі-продажу і стягнення коштів за товар, тому задоволенню також не підлягає.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що з даних роздруківки скріншоту сайту "Територія Твоєї Техніки" в мережі Інтернет 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 , через свій особистий кабінет на web-сторінці https://www.ttt.ua/ замовив та придбав в магазині ТОВ "СВП ПЛЮС" товар: смартфон Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black, сплативши за нього 5999,00 грн через АТ КБ "ПриватБанк", оформивши в даному Банку кредит, для оплати за придбання даного телефону.(а.с.6).

З фіскального чека від 19 вересня 2018 року вбачається здійснення оплати за товар смартфон Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black в розмірі 5999,00 грн. (а.с. 5).

Відповідно до скріншоту web-сторінці https://www.ttt.ua/, доставку отримання мобільного телефону було оформлено ОСОБА_1 на ОСОБА_3 . (а.с. 7)

Згідно експрес-накладної №2456 у відділенні поштового зв`язку "НоваПошта" 21 вересня 2018 року, відправлення отримала ОСОБА_3 . (а.с.5).

Відповідно до змісту обліково-технічної карти/замовлення-наряд № Т від 04 лютого 2019 року , ОСОБА_4 звернулася до ТОВ «СВП ПЛЮС» з заявкою про виявлені недоліки смартфона Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black, ІМЕІ/Серійний номер: НОМЕР_2 , а саме: під час зарядки мобільний телефон вимкнувся і не вмикається. (а.с.8).

Згідно з Актом виконаних робіт №371019/210219, який складено 21 лютого 2019 року, була виконана заміна плати 13912 смартфона Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black, ІМЕІ/Серійний номер: НОМЕР_2 . (а.с.9).

Відповідно до змісту обліково-технічної карти/замовлення-наряд № Т від 17 березня 2019 року, ОСОБА_4 звернулася до ТОВ «СВП ПЛЮС» з заявкою про виявлені недоліки смартфона Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black, ІМЕІ/Серійний номер: НОМЕР_2 , а саме: пристрій вже був у ремонті і після нетривалого користування телефон вимкнувся під час підключення блютуз навушників і не вмикається, на зарядку не реагує. Затримка звука. Дуже довго завантажується камера і часто не працює. (а.с.10).

Згідно з висновком №394282/280319, який складено 28 березня 2019 року, в процесі проведення діагностики встановлено, що дефектів в роботі пристрою: смартфона Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black, ІМЕІ/Серійний номер: НОМЕР_3 , не виявлено (а.с.37).

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «СВП ПЛЮС» з претензією, в якій зазначив, що мобільний телефон Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black, був переданий для безоплатного усунення недоліків, що підтверджується копією заказ-наряду №Т від 17 березня 2019 року. Протягом чотирнадцяти днів недолік усунуто не було. Керуючись положеннями ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з виявленим протягом встановленого гарантійного строку істотного недоліку, просив розірвати договір та повернути сплачену за товар грошову суму у розмірі 5999,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до відповіді на звернення ТОВ «СВП ПЛЮС» від 07 травня 2019 року за вих.№1/07/05-19, що була направлена на адресу ОСОБА_3 , повідомлено, що заява про розірвання договору та повернення грошових коштів чи обміну товару не підлягає задоволенню у зв`язку з невідповідністю чинному законодавству. А також, повідомили ОСОБА_3 про можливість отримати товар (недолік не виявлено сервісним центром) за обліково-технічною картою № НОМЕР_4 у магазині «Київстар» за адресою: м. Харків, ТЦ «Караван» з 10.00 до 18.00 щодня.(а.с.35). Факт направлення вказаного листа ОСОБА_3 підтверджується фіскальним чеком АТ Укрпошта». (а.с. 36).

11 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою вимогою споживача в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» до ТОВ «СВП ПЛЮС», в якій керуючись положеннями ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з виявленим протягом встановленого гарантійного строку істотного недоліку, просив розірвати договір та повернути сплачену за товар грошову суму у розмірі 5999,00 грн. (а.с.12-13).

Згідно з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, представник ТОВ «СВП ПЛЮС», за довіреністю, 21 червня 2019 року отримав вимогу ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 01 жовтня 2019 року №H72UDJTE52M7RS2R, у ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору №0231 (товар смартфон Nokia 6.1 3/323/32GВ Dual Slim Black 5999 грн за 1шт) в магазині http://www.ttt.ua/ від 19 вересня 2018 року немає. Дата закриття кредита 09 квітня 2019 року. (а.с. 56).

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України "Про захист прав споживачів" (Далі-Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані.

Згідно з частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Саме такий публічний договір - розміщено на сайті інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що саме між ОСОБА_1 та ТОВ «СВП ПЛЮС» 19 вересня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу за допомогою мережі Інтернет, який є договором купівлі-продажу укладений на відстані, а отже споживачем у відносинах за даним договором є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України "Про захист прав споживачів", яка є спеціальною для такого виду договорів.

За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.

До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 - ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

В даному випадку, відповідно до частини третьої, четвертої статті 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця - фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними.

Таким чином, будь-які умови договору, що обмежують права покупця - фізичної особи порівняно з правами, встановленими, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів", є нікчемними. Зазначене стосується і обмеження права споживача на розірвання укладеного на відстані договору шляхом повідомлення продавця про це протягом 14 днів з моменту отримання товару (частина четверта статті 13 вказаного Закону).

З матеріалів справи вбачається, що позивач придбав товар 19 вересня 2018 року, 04 лютого 2019 року телефон було направлено для здійснення гарантійного ремонту , 17 березня 2019 року повторно направлено телефон для ремонту. Першу вимогу про розірвання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 подав 09 квітня 2019 року.

Отже, вимога про розірвання договору протягом 14 днів з дня придбання товару не направлялась, товар знаходився у позивача з 19 вересня 2018 року по 04 лютого 2019 року та з 21 лютого 2019 року по 17 березня 2019 року, тобто загалом більше 14 днів.

Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені положеннями ст. 678 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків товару споживач має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

А у разі виявлення істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, споживач має право вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміну товару на такий же товар або на аналогічний.

Продавець, виробник зобовязані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

В розумінні цього Закону істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України "Про захист прав споживачів" вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону, гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

У частині чотирнадцять статті 8 цього Закону визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Відповідно до абз. 2 частини четвертої статті 17 Закону у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Тобто, відповідно до цієї статті обов`язок організації проведення експертизи продукції покладено на продавця. Однак, вказані дії продавцем мають бути вчинені за згодою покупця та при його зверненні з приводу втрати якості продукції. Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, за зверненням споживача від 04.02.2019 року сервісним центром « Nokia НМD» було складено акт виконаних робіт № 371019/210219, відповідно до якого, були виконані роботи по заміні плати ( а.с. 9). При цьому, будь-яких прентензій щодо якості здійсненого гарантійного ремонту, або не усунення недоліку, який було заявлено 04.02.2019 року, після отримання телефона з гарантійного ремонту, споживачем не заявлялось.

В подальшому, 17.03.2019 року ОСОБА_3 , під час наявності права гарантійного обслуговування, знову звернулась до відповідача. 17.03.2019 року було складено обліково- технічну картку / заказ № Т, в якій, у тому числі, для ідентифікації мобільного телефону, що передається на ремонт, вказано його ІМЕІ/ сервісний номер НОМЕР_2 та відображені заявлені, зі слів ОСОБА_3 недоліки: телефон вимкнувся під час підключення блютуз навушниках та не увімкнувся, на зарядку не реагує, затримка звуку, дуже довго завантажується камера та часто не працює. Зазначена обліково-технічна картка/заказ від 17.03.2019 року була підписана ОСОБА_3 , а отже, наявне погодження і на те, що термін безоплатного усунення недоліків загалом не може перевищувати 90 календарних днів та про відсутність претензій щодо такого строку ( а.с. 10).

У зв`язку з погодженням стороною споживача строку ремонту, який може становити до 90 календарних днів, є безпідставними посилання апелянта на порушення відповідачем строку ремонту понад 14 днів, оскільки відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону України « Про захист прав споживачів» передбачено можливість безоплатного усунення недоліків товару і в інший строк, який погоджено сторонами, що і мало місце в даному випадку.

Отже, відповідачем не було порушено положення п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України « Про захист прав споживачів».

Відповідно до висновку Сервісного центру « Nokia НМD» № 394282/280319 від 28 березня 2019 року, за наслідками заявленого про неспрвність телефону, було з`ясовано у процесі діагностики, що умови гарантійних зобов`язань виробника не порушено, дефектів у роботі телефону не виявлено ( а.с. 37).

Посилання позивача на неповернення йому телефону з гарантійного ремонту від 17.03.2019 року є безпідставними, оскільки відповідно до змісту пункту 3 обліково-технічної картки / заказ-наряду № Т від 17.03.2019 року, який було погоджено ОСОБА_3 та відповідачем, передбачено, що саме споживач зобов`язаний забрати телефон з гарантійного обслуговування протягом п`яти днів з дня повідомлення про готовність товару до його видачі, яке можливе, в тому й числі шляхом СМС - повідомлення, будь-яких текстових повідомлень, телефонного дзвінка, листами, іншими поштовими відправленнями, тощо ( а.с. 10).

Вказане свідчить саме на обов"язок, а не право, як споживача так і ОСОБА_3 , яка, як зазначає сам позивач діяла від його імені, та звернулась 17.03.2019 року з заявою про гарантійний ремонт мобільного телефону, забрати мобільний телефон з гарантійного ремонту.

Облікова картка заказ-наряд № Т від 17.03.2019 року містить дані телефону та адресу ОСОБА_3 , яка звернулась за ремонтом телефону та на цю адресу відповідчем було направлено лист - повідомлення № 1/07/05-19 від 07.05.2019 року про можливість отримання товару у магазині «Київстар» за адресою: м. Харків, ТЦ «Караван» з 10.00 до 18.00 години щодня ( а.с. 35).

Водночас, мобільний телефон ні ОСОБА_3 , ні позивачем забрано не було.

Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції, надавши оцінку поданим сторонами доказам відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, урахувавши наведені норми матеріального права та обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено наявності у придбаному ним телефоні істотного недоліку, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця), тому й підстави для розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів відсутні.

Також судом першої інстанції розмежовано права споживача, які відносяться до категорії товарів, що мають недоліки (право на безоплатне усунення недоліків товару) та до категорії товарів, що мають істотні недоліки (право на розірвання договору та повернення коштів, право на обмін товару) й враховано, що саме споживач повинен підтвердити існування дефекту продукції (товару) й дати згоду на проведення експертизи продукції.

При цьому за обставинами справи, при проведенні діагностики товару встановлено, що умови гарантійних зобов`язань виробника не порушено, дефектів у роботі телефону не виявлено, питання про проведення експертизи телефону позивачем перед відповідачем не ставилося, що випливає із матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що у висновку №394282/280319 зазначено серійний номер мобільного телефону НОМЕР_1 , тоді як смартфон Nokia 6.1 3/323/32GВ DS Black, має ІМЕІ/Серійний номер: НОМЕР_2 , не заслуговують на увагу, оскільки при першому зверненні ОСОБА_3 було проведено гарантійне обслуговування за результатами якого видано Акт виконаних робіт №371019/210219 від 21 лютого 2019 року. У вказаному Акті зазначено про виконані роботи, а саме - проведено заміну плати на НОМЕР_1. При цьому зазначено, що серійний номер плати товару, що прийнято в ремонт НОМЕР_2 - номер, під яким товар було реалізовано споживачеві та зашифровано на пакуванні товару. Саме за скануванням цього штрих-коду товар приймається від споживача та формуються обліково-технічні картки.

Тому розбіжність у серійних номерах не є помилкою - це документально підтверджений та встановлений факт того, що під час першого звернення споживача роботи зі зміни плати дійсно були виконані. Зі зміною плати змінився і імей-код телефона, який є тотожним серійному номеру та номеру плати.

Доводи апеляційної скарги про те, що обліково - технічна картка/заказ-наряд №Т від 17 березня 2019 року містить не правильну адресу ОСОБА_3 , у зв`язку з чим її не було повідомлено про проведений гарантійний ремонт телефона, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки як вбачається з обліково - технічної картки/заказ-наряд №Т від 17 березня 2019 року, вона підписана особисто ОСОБА_3 , після ознайомлення зі змістом обліково-технічної картки та не містить жодних зауважень щодо невірності зазначеної адреси., та саме на цю аддресу їй було направлено лист.

Крім цього, відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, якщо таке відшкодування передбачено договором або законом.

Статтею 711 ЦК України та пунктом 5 статті 4 Закону визначено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Таким чином, висновок суду, що оскільки судом не встановлено, що придбаний позивачем телефон має недолік (дефект) продукції, наслідком якого є завдання шкоди майну покупця та шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, наявність передбачених Законом підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди відсутні, є правильним.

Доводи апеляційної скарги, що істотні недоліки телефону мали бути підтвердженими висновком експертизи, а не заключенням сервісного центру, не залуговують на увагу, оскільки позивач клопотань про призначення експертизи ні під час розгляду справи в суді першої, ні апеляційної інстанцій не заявляв.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції , які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне й обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 22 липня 2020 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 09 листопада 2020 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С.Маловічко С.В.