Провадження № 2/761/6826/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши матеріали клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору по справі № 761/21806/20 за позовом ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук - ліцей № 293» Деснянського району міста Києва, третя особа - ОСОБА_2 - директор Департаменту освіти і науки виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Ухвалою суду від 24.07.2020 позовну заяву залишено без руху через невідповідність ст. 175-177 ЦПК України, позивачу надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача ОСОБА_3 подано відповідну заяву, позовну заяву в новій редакції та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання обґрунтоване тим, що судом всупереч вимог чинного законодавства зобов`язано позивача сплачувати судовий збір за вимогами, які не стосуються визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі. Крім того, представник позивача вказує, що позивачка не отримує дохід у зв`язку із звільненням її з основного місця роботи та має на утриманні свого чоловіка громадянина ОСОБА_4 - інваліда ІІ групи, на підтвердження чого надає копію пенсійного посвідчення останнього та Довідку про середню заробітну плату (дохід), видану відповідачем 2 за місцем роботи, з якої позивача було звільнено 06.07.2020.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями ч. 2 ст. 133 ЦПК України, визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840, 80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (10 510,00 грн.).

Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас, згідно правової позиції Великої Палати ВС, викладеній в постанові від 30.01.2019 по справі № 910/4518/16, за змістом норм статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

В свою чергу, середній заробіток за час вимушеного прогулу також не входить до структури заробітної плати та за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця в разі незаконного звільнення працівника.

Також Верховний Суд України у своїй постанові від 30.11.2016 року у справі №6-1121цс16 наголосив на тому, що починаючи з 01.09.2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають з трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Оскільки позивач визначає вимогу про відшкодування моральної шкоди сумою грошових коштів, заявлена позовна вимога також є майновою.

Вказаної позиції притримується Верховний Суд в своїй постанові від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц провадження № 61-23674св18.

При цьому, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, враховуючи вимоги чинного законодавства, а також висновки Верховного Суду, ухвалою суду від 24.07.2020 позовну заяву залишено без руху, в тому числі і через те, що позивачем не було сплачено судовий збір.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача надано, зокрема, клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічні положення містить ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Проте надані позивачем докази не підтверджують ту обставину, що майновий стан останньої перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі, а також того, що позивач не отримує дохід чи має на утриманні непрацездатних членів сім`ї (оскільки з наданої копії пенсійного посвідчення гр. ОСОБА_4 неможливо встановити родинний зв`язок останнього з позивачем), а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача в частині звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом саме з підстав незаконного звільнення, а також враховуючи те, що позивач ймовірно не має постійного джерела доходу, з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за можливе відстрочити сплату судового збору в розмірі 1853, 10 грн. (1% від визначеної позивачем ціни позову - 185 310, 56 грн.) за подання вказаного позову - до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору по справі, - задовольнити частково.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 1853, 10 грн. за звернення до суду із позовною заявою до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням природничих наук - ліцей № 293» Деснянського району міста Києва, третя особа - ОСОБА_2 - директор Департаменту освіти і науки виконавчого округу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, - до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: