Справа № 369/9228/20
Провадження №4-с/369/103/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою, яку мотивував тим, що 24.07.2020 року ОСОБА_1 отримано ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2020 у справі №369/8153/20, якою у відкритті провадження ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту на майно.

Ухвалою суду від 13.07.2020 у справі №369/8153/20 відмовлено у відкритті провадження оскільки ОСОБА_1 є власником майна та боржником одночасно та роз`яснено, що ОСОБА_1 може звернутись із скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України.

21.07.2020 отримано лист Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №43759 від 29.06.2020, яким надано протиправно відмову в адвокатському запиті №11/20 від 23.06.2020 за мотивацією, що нібито адвокат ОСОБА_2 представляє юридичну особу а не ОСОБА_1 і те, що необхідно надати договір.

27.07.2020 отримано роз`яснення виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2020 у справі №369/8153/20 від судді Дубас Т.В., оскільки справа №2-4525/09 знищена за термінами зберігання (повідомлено в архіві суду, залишилось тільки рішення суду), в якій видано виконавчий лист від 27.01.2010 №2-4525/09, то це не буде перешкодою Києво-Святошинського районного суду Київської області у відкритті провадження за скаргою, оскільки ОСОБА_1 є власником майна та боржником одночасно, то знімати арешту необхідно в порядку ст. 447 ЦПК України у справі №2-4525/09 за у формі подання скарги в процесі виконання судового рішення на дії державного виконавця.

Отже, у Києво-Святошинському районному суді Київської області розглянуто справу до ОСОБА_1 , рішення суду набрало законної сили 11.01.2020, на підставі якого видано виконавчий лист від 27.01.2010 №2-4525/09, та відкрито виконавче провадження Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №20065479, яке закінчено 11.06.2012 у зв`язку із повним виконанням рішення суду, проте арешт із майна ОСОБА_1 не знято на даний час.

ОСОБА_1 є власником майна та боржником одночасно, то знімати арешту необхідно в порядку ст. 447 ЦПК України у справі №2-4525/09.

Листом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №19242/1.3-20 від 25.06.2020 надало відповідь на запит адвоката №11/20 від 23.06.2020 та запропонувало звернутись в суд, оскільки органи ДВС у Київській області не знають чому досі накладений арешт на майно ОСОБА_1 вже 10 років по виконавчому провадженню яке закінчене в 2012 році.

Листом Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №43759 від 29.06.2020 надано протиправно відмову в адвокатському запиті №11/20 від 23.06.2020 за мотивацією, що нібито адвокат Бевза В.І, представляє юридичну особу а не ОСОБА_1 і те, що необхідно надати договір, договір я надаю до скарги.

Станом на даний час в реєстрі виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 відсутнє виконавче провадження №20065479 від 12.02.2010.

Тому заявник просив зобов`язати Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти та виключити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт з усього майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Чабанським СВМ ГУ МВС України в Київській області 20.11.1997, РНОКПП НОМЕР_2 №11000507), який накладений постановою від 26.11.2010 без номера ВДВС Києво-Святошинського РУЮ та зареєстровано в Реєстрі 29.03.2011 за № 11000507 реєстратором Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав до суду відзив, згідно якого зазначив що відповідно отриманої пошукової інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділ) вбачається, що ВП № 20065479 перебувало на примусовому виконанні у відділі та було закінченої 1.06.2012 року, оскільки у відповідності до ч. XI «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, у зв`язку з викладеним надати матеріали виконавчого провадження не виявляється можливим.

Згідно інформаційної довідки з Автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділ) в рамках ВП № 20065479 арешт на майно боржника державним виконавцем не накладався.

Тому Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просив відмовити у вимогах скарги.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається зі матеріалів справи, на виконанні в Києво-Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області перебував виконавчий лист № 2-4525/09 від 27.01.2010 року виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБ України боргу в сумі 5547,71 грн. (виконавче провадження № 20065479).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, вбачається що реєстратором Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 29.03.2011 за № 11000507 зареєстровано арешт нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови б/н від 26.11.2010 ВДВС Києво-Святошинського РУЮ.

Із витягу Автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозідл) вбачається, що ВП № 20065479 було закінчено на підставі постанови державного виконавця від 11.06.2012 року у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, що був чинний на момент закінчення виконавчого провадження державним виконавцем (11.06.2012), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Разом з тим, державним виконавцем у постанові про закінчення виконавчого провадження від 11.06.2012 не було зазначено про зняття арешту, накладеного на майно боржника, у зв`язку з чим станом на момент розгляду справи в суді майно заявника ОСОБА_1 перебуває під обтяженням.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» 2 червня 2016 року № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Єторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ( "Чіжов проти України" п. 40).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог скарги, оскільки судом встановлено невиконання державним виконавцем приписів Закону України «Про виконавче провадження», що стосується скасовування вжитих заходів примусового виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.447-451ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти та виключити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт з усього майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Чабанським СВМ ГУ МВС України в Київській області 20.11.1997, РНОКПП НОМЕР_2 №11000507), який накладений постановою від 26.11.2010 без номера ВДВС Києво-Святошинського РУЮ та зареєстровано в Реєстрі 29.03.2011 за № 11000507 реєстратором Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Дубас Т.В.