Справа № 308/3362/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Джуги С.Д., Фазикош Г.В.,

за участі секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Леміша Миколи Олексійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Феба», на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13 квітня 2020 року, головуюча суддя Лемак О.В., про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕБА» про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13 квітня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною власникам, іншим особам, державним та приватним органам, підприємствам, установам, організаціям чи їх представникам розпоряджатись рухомим та нерухомим майном, в тому числі корпоративними правами, будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з виділом, поділом, відчуженням, реєстрацією та перереєстрацією власності, вчинення будь-яких інших правочинів, а саме накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «ФЕБА» (Закарпатська область, м. Ужгород, площа Кирила і Мефодія, 3а, ) рухоме та нерухоме майно, в тому числі корпоративні права, з обмеженням права розпорядження часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОРЕСТ" () в розмірі 240259,50 грн., та часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКЗОТИКА ЛТД" () в розмірі 999,00 грн.

На ухвалу суду Леміш М.О., який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Феба», подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Німенко А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, та існує реальна загроза неможливості ефективного захисту і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однак з даними висновками суду першої інстанції не може повністю погодитись колегія суддів, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

В порушення вимог ст. 153 ЦПК України, що регулює розгляд справи про забезпечення позову, оскаржувану ухвалу постановив особисто суддя, а не суд.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФЕБА» про стягнення заборгованості, в якому зазначає, що на виконання укладеного із ТОВ «ФЕБА» договору поворотної фінансової допомоги №ФП 23/08/2017 від 23.08.2017 року перерахувала відповідачу позику в сумі 764000,00 грн. Оскільки у визначений у договорі строк ТОВ «ФЕБА» грошові кошти не повернуло, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача борг у загальному розмірі 874624,63 грн., що складається з основного боргу в розмірі 764000,00 грн., інфляційного нарахування 74719,20 грн. та 3% річних 35905,43 грн.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Спір між сторонами не являється господарським і не випливає з корпоративних відносин.

У даному випадку суддею вжито заходів забезпечення позову у вигляді заборони розпорядження в тому числі корпоративними правами, будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з виділом, поділом, відчуженням, реєстрацією та перереєстрацією власності, вчинення будь-яких інших правочинів, а саме накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «ФЕБА» (Закарпатська область, м. Ужгород, площа Кирила і Мефодія, 3а, ) рухоме та нерухоме майно, в тому числі корпоративні права, з обмеженням права розпорядження часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОРЕСТ" () в розмірі 240259,50 грн., та часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКЗОТИКА ЛТД" () в розмірі 999,00 грн, без будь-яких належних доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не пересвідчившись у реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Спір між сторонами являється майновим (стягнення заборгованості) і жодним чином не стосується корпоративних прав підприємства.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Законодавством не передбачено такого шляху забезпечення реального виконання рішення, як арешт корпоративних прав у справі про стягнення заборгованості.

Його можливо застосовувати лише у тих випадках, коли корпоративні права є безпосередньо предметом спору та має місце обґрунтований ризик їх незаконного відчуження відповідачем.

Разом з тим, що стосується майнових вимог позивача, суд констатує.

До позову та заяви про забезпечення позову надані копії - «Квитанція про оплату АТ «Райффайзен Банк Аваль № 9ZS40517 від 23.08.2017 року» та таблиця, яка не містить даних про умови договору, відповідно до якого проводиться розрахунок, кому зараховуються кошти і коли вони мають бути повернуті.

Договір про поворотну фінансову допомогу позивачем не наданий.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільне накласти арешт на майно підприємства в межах суми позову, оскільки спір між сторонами є реальним і можливе задоволення позову може утруднити виконання рішення суду.

Керуючись ст. 149-151, 374,376ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Леміша Миколи Олексійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Феба» задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13 квітня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «ФЕБА» (Закарпатська область, м. Ужгород, площа Кирила і Мефодія, 3а, ) рухоме та нерухоме майно в межах заявленої суми в розмірі 874624,63 грн.

В решті вимог в заяві відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді