Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1590/19
Провадження № 2/945/238/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 листопада 2020 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря Куртій О.Ф., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської райдержадміністрації Миколаївської області, третя особа приватний нотаріус Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариса Михайлівна про втановлення факту та визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 до Миколаївської райдержадміністрації Миколаївської області, третя особа приватний нотаріус Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариса Михайлівна про втановлення факту та визнання права власності на земельну ділянку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .Позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка залишилася після смерті її матері, ОСОБА_3 . При зверненні до приватного нотаріуса Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариси Михайлівни у видачі свідоцтва позивачці було відмовлено,оскільки маються розбіжності у написанні прізвища матері позивачки,а саме: у наданій Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області 5.12.2018 року за № 549/115-18 копії державного акту на право приватної власності на землю серії 1-МК № 005905 записано прізвище власника земельної ділянки « ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть вказано прізвище « ОСОБА_5 ». Отже враховуючи вищевикладене, позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав, оскільки відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку,таким чином прость суд встановити факт та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, при цьому представник позивача подав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки серія НОМЕР_1 в графі мати вказана ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_5 реєструючи шлюб з ОСОБА_7 .

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 позивачка змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 реєструючи шлюб з ОСОБА_10 .

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 прізвище, ім`я та по - батькові зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з копії посвідчення серія НОМЕР_5 мати позивачки вказана як ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 07.05.2018року ОСОБА_2 померла у віці 88рік.

Відповідно до копії заповіту ОСОБА_2 заповідає своїй дочці ОСОБА_1 все майно,належне їй за законом.

Із спадкової справи №37/2018, заведеної 04.10.2018року Приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області вбачається, що усю спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її дочка ОСОБА_1 .

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серія І-МК № 005905, земельна ділянка площею 10,51га,що розташована на території Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області передана ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Дослідивши у сукупності надані письмові документи, та проаналізувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що Державний акт на право власності на землю серії І-МК № 005905 дійсно виданий і належить саме ОСОБА_2 , а не будь - якій іншій особі. На це вказують дані зафіксовані в документах.

Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім цього, суд бере до уваги, що визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, ст. ст. 264 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської райдержадміністрації Миколаївської області, третя особа приватний нотаріус Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариса Михайлівна про втановлення факту та визнання права власності на земельну ділянку,- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (уродженка с.Фасове Макарівського району Київської області) Державного акту на право власності на землю серії І-МК № 005905, виданого 13.04.2001року на ім`я « ОСОБА_2 ».

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с.Антонівка, Новобузького району Миколаївської області; паспорт серія НОМЕР_7 ; РНОКПП НОМЕР_8 )право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,51га,що розташована на території Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський