Справа № 159/2866/20 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/1269/20 Категорія: 70 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Лимаря Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що 03 вересня 2010 року між нею та відповідачем укладено шлюб. У них є малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також позивач вказувала, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач ОСОБА_2 є працездатним, має нерегулярний заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Інших осіб на утриманні відповідач немає.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць у розмірі 1800 грн допущено до негайного виконання.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просила апеляційний суд оскаржуване рішення суду, в частині розміру стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина, змінити як незаконне і необґрунтоване, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким збільшити розмір стягнутих аліментів до 3500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина, у визначеному судом розмірі, не відповідає обставинам справи і є недостатнім для утримання сина, забезпечення належного рівня його життя та повноцінного фізичного, розумового і духовного розвитку.

У відзиві, поданому на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Оскільки учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать відмітки поштових відділень з місць їх проживання, не з`явились в судове засідання і жоден з них не подав клопотання про відкладення справи, то колегія суддів ухвалила розгляд справи провести без участі сторін спору.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги позивачу ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При визначенні розміру аліментів суд врахував обставини, визначені у статті 182 СК України в редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 03 вересня 2010 року між позивачем і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області зроблено відповідний запис за № 348 (а.с. 3).

У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим 07 квітня 2011 року (а.с. 4).

Крім того встановлено, що сторони по справі подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, а їх спільний син - ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований, має офіційний щомісячний дохід та має на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 36-38).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків. Аліменти за позовом одного із батьків, з яким проживає дитина, присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, і мають бути достатніми для її гармонійного розвитку.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, а саме 1800 грн щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття, що перевищує 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, суд першої інстанції врахував вимоги зазначеного вище матеріального права і прийняв законне і справедливе рішення на підставі наданих позивачем доказів

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни оскаржуваного нею рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Постанова набрала законної сили 24 грудня 2020 року

Помічник судді М. А. Шпарага

Дата засвідчення копії 05 січня 2021 року