Справа № 222/258/20
Провадження № 2/222/174/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року смт. Нікольське

Суддя Володарського районного суду Донецької області Подліпенець Є.О. ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за матеріалами цивільної справи за його позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10050 від 03.05.2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., за яким з нього на користь АТ «ПУМБ» звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором № 0117 від 07.03.2013 року на суму 42182,32 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн., оскільки вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню.

Також, разом з позовною заявою, позивачем надано суду письмову заяву про забезпечення вищенаведеного позову в якій останній просить забезпечити позов шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії в межах виконавчого провадження ВП № 59166527 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 03.05.2019 року, реєстровий № 10050 до прийняття рішення за позовом.

Ознайомившись з вищенаведеною заявою про забезпечення позову, вважаю, що дана заява не може бути прийнята до розгляду судом та підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України визначені вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову. Зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та

адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, як вбачається із змісту поданої заяви про забезпечення позову, то вона не відповідає положенням п.п.1, 2 ч.1 ст. 151 ЦПК України, зокрема, в ній не зазначено 1) найменування суду, до якого подається заява, 2) відомості щодо заявника, а саме його прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серія паспорта, а також не наведено 3) обґрунтування необхідності забезпечення позову,

Крім цього, відповідно ч.5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, тобто 420,40 грн.

Між тим, в заяві заявник посилається на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», як підставу звільнення від сплати судового збору.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом спору у даній позовній заяві - є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Враховуючи вищенаведене, на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, заявнику слід було сплатити судовий збір за подачу до суду заяви про забезпечення позову.

Відповідно положень ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що подана заява про забезпечення позову не відповідає положенням ст. 151 ЦПК України, вважаю, що її на підставі ч.9 ст. 153 ЦПК України слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 258-261, пп.15.5, п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику - ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена учасником справи шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складання.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день повного складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець