Справа № 346/2653/19
Провадження № 2/346/160/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого-судді Веселова В.М.,

секретаря Матушевської Г.,

представника позивача Лукашенко А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Коршівської сільської ради Об`єднаної територіальної громади до ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Коломийської місцевої прокуратури звернувшись до суду із даним позовом в інтересах Коршівської сільської ради ОТГ посилається на те, що опрацюванням інформації прокуратури Хмельницької області №82-2119 від 20.02.19 встановлено, що рішенням Коршівської сільської ради №146/IIV-2016 від 07.12.2016 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1 га. в с. Казанів. В подальшому рішенням Коршівської сільської ради № 374/XXI-2018 від 04.12.2018 року ОСОБА_1 було затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1 га в с. Казанів Коршівської сільської ради. На підставі зазначеного рішення державним реєстратором Коломийської районної державної адміністрації 13.12.2018 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 1 га кадастровий номер :02:001:0085. Однак, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , відповідач ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 09.11.2018 року №22-8079-СГ, отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :02:014:0065 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Жуківської сільської ради Славутського району Хмельницької області. Передача у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 на території Коршівської сільської ради Коломийського району була проведена з порушенням вимог та норм чинного земельного законодавства. Так, ОСОБА_1 під час проходження процедури отримання земельної ділянки у власність допустив порушення загальних принципів чинного законодавства України в цілому та Цмвільного і Земельного кодексів України. Зазначив, зщо ОСОБА_1 достеменно знаючи, що він вже використав в листопаді 2018 року своє право безоплатної приватизації, під час отримання у приватну власність земельної ділянки на території Коршівської сільської ради Коломийського району не повідомив орган місцевого самоврядування про факт такого використання, а отже ввів його в оману. Відмітив, що органи місцевого самоврядування законодавчо обмежені у здійсненні заходів, направлених на встановлення чи перевірку факту приватизації земельної ділянки громадянами в минулому. Просить суд визнати незаконним рішення Коршівської сільської ради від 4.12.2018 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0085, зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 1 га,що знаходиться в межах Коршівської сільської ради ОТГ Коломийського району до земель запасу Коршівської ради.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі, вказав,що він жодних документів на виділення земельної ділянки на території Жуківської сільської ради Славутського району Хмельницької області не підписував, заяв не подавав,просить відмовити у позовних вимогах.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до копії рішення сьомої сесії сьомого демократичного скликання Коршівської сільської ради Коломийського району № 146/IIV-2016 від 07.12.2016 року надано дозвіл відповідачу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1 га. в АДРЕСА_1 (а.с.20)

Відповідно до копії рішення сьомого демократичного скликання двадцять першої сесії Коршівської сільської ради Коломийського району № 374/XXI-2018 від 04.12.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 , відповідачу ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку площею 1 га в тому числі по ділянка для ведення особистого селянського господарства: ділянка № НОМЕР_1 площею 1 га в тому числі рілля 1 га :02:001:0085 в АДРЕСА_1 (а.с.22) На підставі даного рішення державним реєстратором Коломийської районної державної адміністрації 13.12.2018 року було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 1 га кадастровий номер:02:001:0085.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідач ОСОБА_1 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер :02:014:0065 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Жуківської сільської ради Славутського району Хмельницької області (а.с.15-16).

Згідно з пунктами «а», «б», «є» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частинами 1 та 2 ст.118 цього Кодексу передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно із ч. 1 с. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з положеннями п.10 ч.2 ст.16 та ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції та законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно зі ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11.02.2020 року, за клопотанням відповідача, було призначено судову почеркознавчу експертизу. На вимогу експерта було надано всі оригінали документів щодо виділення земельної ділянки на території Жуківської сільської ради Славутського району Хмельницької області з підписами відповідача.

У відповідності до висновку експерта від 8.07.2020 року №СЕ-19/109/8/7-143ПЧ/20 підпис в графі «підпис у заяві від 2 жовтня 2018 року,адресований особі-підприємцю ОСОБА_2 ,виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис в графі «підпис» у заяві від 17.09.2018 року,адресований ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га виконаний не ОСОБА_1 ,а іншою особою. Підпис в графі «підамс» у заяві від 6.11.2018 року,адресований начальнику ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га виконаний не ОСОБА_1 ,а іншою особою.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.83-84 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, незнані або оспорені. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. У відповідності до ст.10 ЦПК України Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.Згідно з ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У відповідності до ст.12 ЦПК України суд розглядає справу на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом було надано рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Однак, позивач та його представник не в повній мірі скористалися наданим їм правом. Представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач незаконно заволодів земельною ділянкою в с.Коршів, що і підтвердив висновок експерта, оскільки позивач не виявляв волевиявлення на отримання земельної ділянки на території Жуківської сільської ради Славутського району Хмельницької області, що підтверджено висновком експерта. Відповідач не звертався до органів місцевого самоврядування та Держгеокадастру Хмельницької області з відповідними заявами про виділення земельної ділянки,що підтверджено висновками почеркознавчої експертизи.

За таких обставин у позовних вимогах слід відмовити.

На підставі наведеного, ст. ст. 12, 152, 155, 158 Земельного кодексу України,ст.ст. 21, 330, 388 ЦК України, керуючись ст.ст.76-84,89, 239,247ч.1,263,264,265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Коршівської сільської ради Об`єднаної територіальної громади до ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та повернення земельної ділянки- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 20 листопада 2020 року.

Суддя Веселов В. М.