Справа № 129/2775/20
Провадження у справі № 2-к/129/1/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бондар О.В.,

з участю секретаря судових засідань Килівник Ю.С.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині Вінницької області клопотання ОСОБА_2 про визнання та виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 23 грудня 2015 р., яке набрало законної сили 05 січня 2016 р., по справі №2-7137/2015 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

установив:

29.10.2020 р. до Гайсинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_2 про визнання та виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 23 грудня 2015 року про щомісячне стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В судове засідання на розгляд клопотання боржник ОСОБА_1 з`явився, з матеріалами клопотання ознайомився, не бажав надання йому строку для подання заперечень проти клопотання ОСОБА_2 , оскільки ніяких заперечень не має, згоден на виконання рішення білоруського суду на території України, повідомив суду про те, що на даний час він проживає в АДРЕСА_1 , де зареєстрований, працює в магазині «Максимум» в м.Гайсині продавцем-консультантом, заборгованість по аліментах відповідно до рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 23 грудня 2015 р. майже повністю сплатив, не заперечує виконувати рішення суду.

Розглянувши клопотання і подані до нього документи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд визнає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Боржник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Питання надання правової допомоги між Республікою Білорусь і Україною врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була підписана від імені України у м. Мінську 22.01.1993 р. та ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" від 10.11.1994 №240/94-ВР.

Відповідно до статті 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

У відповідності до ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань провизнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і проскасування рішень,постановлених упорядку міжнародного комерційного арбітражу на територіїУкраїни» (п.12.) визначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 23 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 ,1979 р.н., уродженець м.Слуцка Мінської обл., та ОСОБА_2 в шлюбі перебувають з 25.11.2006 р., від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 , 1979 р.н., на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 33 % всіх видів заробітку до повноліття дітей, але не менше 75 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України. Будь-яких недоліків щодо форми та змісту поданого клопотання судом не встановлено. Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні та порядок подання таких клопотань дотримані. Підстав для відмови в задоволенні клопотань про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачені ст. 468 ЦПК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 , необхідно визнати та надати дозвіл на примусове виконання в Україні рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 23.12.2015 р., що набрало чинності 5.01.2016 р.

Керуючись ст. 51-55 Конвенції "Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам" від 22.01.1993, ст. 462-468 ЦПК України, суд

Постановив:

Клопотання ОСОБА_2 про визнання та виконання на території України рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 23.12.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання в Україні рішення суду Заводського району міста Мінська Республіки Білорусь від 23 грудня 2015 р., яке набрало законної сили 5 січня 2016 р., по справі №2-7137/2015 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, згідно якого вирішено: стягнути щомісячно з ОСОБА_1 , 1979 р.н., жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 33 % всіх видів заробітку, але не менше 75 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, до досягнення кожною дитиною повноліття.

Копію ухвали у триденний строк з дня її постановлення направити сторонам.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:

суду.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 129/2775/20 Гайсинського районного суду Вінницької області. Ухвала не набрала законної сили.

Суддя___________________________________ О.В. Бондар

Секретар судових засідань ___________________________Ю.С. Килівник

13.11.2020 р. Дата засвідчення копії