справа №619/2551/19
провадження №2/619/107/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі : головуючого судді - Остропілець Є.Р.

за участю секретаря судового засідання - Суржкової В.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності особи на частку у спільному майні та визнання права власності на 2/18 частини домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності особи на частку у спільному майні та визнання права власності на 2/18 частини домоволодіння.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що йому у спільній частковій власності належить 16/18 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Співвласниками зазначеного спірного нерухомого майна є відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким належить по 1/18 частині вказаного домоволодіння кожному, що підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6342174 від 17.07.2013 року, Договором дарування від 09.07.1996 року, реєстровий №1-1919, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08.02.1992 року та Рішенням виконкому Дергачівської міської ради народних депутатів від 09.07.1996 року за № 107/10 про закріплення земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту, реєстраційний №25-4874, інвентаризаційна справа №5073 від 28.05.2013 року на спірний садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 ., загальна площа приміщень становить 77,80 кв.м., з яких 48,10 кв.м. становить житлова площа, 27.0 кв.м. становить допоміжна площа та 2,70 кв.м. тамбур.

Так, відповідно до технічного паспорту, відповідачам належить по 4,32 кв.м. загальної площі спірного майна кожному.

Позивач ОСОБА_1 враховуючи норми діючого законодавства України, загальну площу спірного нерухомого майна, план будинку та розташування житлових і допоміжних приміщень, частки зазначеного домоволодіння, які належать відповідачам по справі, вважає, що такі частки є незначними і не можуть бути виділені в натурі без порушення права власності інших співвласників спірного домоволодіння.

Спільне володіння і користування зазначеним будинком також є неможливим, оскільки на протязі багатьох років між ним та відповідачами склалися особисті неприязні стосунки на ґрунті особистих майнових спорів.

Також, незважаючи на належну частку відповідачам у спільній частковій власності зазначеного будинку, починаючи з 1992 року вони жодним чином не цікавилися та не приймали участі у витратах пов`язаних з утриманням та збереженням будинку та у сплаті комунальних послуг. Усі витрати, що пов`язані з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна ОСОБА_1 здійснює самостійно та за власні кошти, жодних заборгованостей по сплаті комунальних послуг не має.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання надала заяву про розгляд справи без фіксації технічними засобами, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про визнання позовних вимог позивача. Розгляд справи просили проводити у їх відсутність та відсутність представника, що суд вважає за можливе.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у спільній частковій власності належить 16/18 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Співвласниками зазначеного спірного нерухомого майна є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким належить по 1/18 частині вказаного домоволодіння кожному, що підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6342174 від 17.07.2013 року, Договором дарування від 09.07.1996 року, реєстровий №1-1919, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08.02.1992 року та Рішенням виконкому Дергачівської міської ради народних депутатів від 09.07.1996 року за № 107/10 про закріплення земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту, реєстраційний №25-4874, інвентаризаційна справа №5073 від 28.05.2013 року на спірний садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 ., загальна площа приміщень становить 77,80 кв.м., з яких 48,10 кв.м. становить житлова площа, 27,0 кв.м. становить допоміжна площа та 2,70 кв.м. тамбур.

Відповідно до технічного паспорту, відповідачам належить по 4,32 кв.м. загальної площі спірного майна кожному.

Позивач ОСОБА_1 враховуючи норми діючого законодавства України, загальну площу спірного нерухомого майна, план будинку та розташування житлових і допоміжних приміщень, частки зазначеного домоволодіння, які належать відповідачам по справі, вважає, що такі частки є незначними і не можуть бути виділені в натурі без порушення права власності інших співвласників спірного домоволодіння.

Спільне володіння і користування зазначеним будинком також є неможливим, оскільки на протязі багатьох років між позивачем та відповідачами склалися особисті неприязні стосунки на ґрунті особистих майнових спорів.

Також, незважаючи на належну частку відповідачам у спільній частковій власності зазначеного будинку, починаючи з 1992 року вони жодним чином не цікавилися та не приймали участі у витратах пов`язаних з утриманням та збереженням будинку та у сплаті комунальних послуг. Усі витрати, що пов`язані з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна ОСОБА_1 здійснює самостійно та за власні кошти, жодних заборгованостей по сплаті комунальних послуг не має.

Відповідно заяви від 19.12.2019 вх.№23847/19 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали позовні вимоги позивача та вказали, що ними отримано грошові кошти від ОСОБА_1 в розмірі по 9531,00 грн.,кожним, в рахунок компенсації, за належну їм по 1/8 частці житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, розпоряджатись, користуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Таким чином, враховуючи, що відповідачі визнали позов, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 355, 358, 360, 365 ст. 41 Конституції України, керуючись ст.ст. 12, 15, 81, 200, 206, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/18 частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 , які належать на праві власності, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/18 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/18 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 внесені на депозитний рахунок суду кошти у розмірі 9531,00 гривні, сплачені за квитанцією № N1E4E3321M від 15.07.2019 на рахунок № НОМЕР_1 , отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області; код отримувача: 26281249, банк отримувача: ДКСУ м.Київ, код банку отримувача: 820172, призначення платежу: забезпечення виконання рішення суду для ОСОБА_2 по справі №619/2551/19.

Повернути ОСОБА_1 внесені на депозитний рахунок суду кошти у розмірі 9531,00 гривні, сплачені за квитанцією № N1E4E3353M від 15.07.2019 на рахунок № НОМЕР_1 , отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області; код отримувача: 26281249, банк отримувача: ДКСУ м.Київ, код банку отримувача: 820172, призначення платежу: забезпечення виконання рішення суду для ОСОБА_3 по справі №619/2551/19.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було поставлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець