Справа № 467/151/20
УХВАЛА

про залишення позовної без руху

11.02.2020 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

07 лютого 2020 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла вказана позовна заява.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із перебуванням на її утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Однак, незважаючи на цей факт, позивача не може бути звільнено від сплати судового збору.

Зокрема, Законом України «Про судовий збір» встановлено розміри ставок судового збору, наведено перелік пільг, які надаються державою щодо сплати судового збору окремим категоріям позивачів та передбачено можливість відстрочення, розстрочення сплати судового збору, або взагалі звільнення від сплати.

Відповідно до частини 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьої цієї статті визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічну норму містить і ч.ч 1,2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, враховуючи майновий стан сторони.

Тобто, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування майнового стану сторони.

До того ж, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

У п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак, у даному випадку, позивач не надала будь яких доказів свого майнового стану.

Сама по собі наявність пільги, передбаченої ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ще не є підставою для звільнення від сплати судового збору, так як однозначно належить оцінити майновий стан особи, яка порушує відповідне питання, навіть за умови дійсного статусу, визначеного вказаною правою нормою.

Тобто, маючи установлену законом пільгу, сторона все одно повинна надати докази свого майнового стану, у той час, як наявність виконавчого провадження з приводу стягнення аліментів не є доказом незадовільного майнового стану.

Стягнення аліментів є правом особи, на утриманні якої перебувають діти, реалізація якого не залежить від майнового стану.

Інакше кажучи, наявність трьох неповнолітніх дітей, на утримання яких із відповідача стягуються аліменти, саме по собі не підтверджує, того, що його майновий стан на день звернення позивача до суду об`єктивно перешкоджає сплаті судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, або навіть в частині, так як позивач не на надала довідки про свій дохід, принаймні, за останні шість місяців, які передували зверненню із цим позовом.

Як наслідок, із мотивів, що викладені вище, у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору належить відмовити.

За таких умов, з огляду на те, що недодержання вимог норми ч.4 ст. 177 ЦПК України позбавляє можливості відкрити провадження у справі, позивачу слід запропонувати усунути недолік позовної заяви шляхом надання документу, який підтверджує сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

А тому позовна заява на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Згідно положень ч.2 ст. 185 ЦПК України строк усунення недоліків визначається суддею і не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тож, позивачу слід запропонувати усунути вказаний в ухвалі недолік у спосіб, що у ній визначений, протягом семи днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 175, 185, 258, 259, 260, 261, 294 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Запропонувати позивачу не пізніше 7 (семи) днів з дня отримання копії цієї ухвали усунути виявлений недолік, у спосіб, що визначений в ухвалі, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Роз`яснити позивачу, що якщо вона відповідно до цієї ухвали виконає вимоги ч.4 ст. 177 ЦПК України у семиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали, то позовна заява вважається поданою у день первісного її подання до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на цю ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І.В. Явіца