ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року

м. Харків

Справа № 2018/2-3795/11

Провадження № 22-ц/818/3042/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

Учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Мегабанк»

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2012 року постановлене суддею Божко В.В., у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, звернення стягнення на предмет застави,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року ПАТ «Мегабанк» звернувся до суду з позовом в якому просило стягнути з солідарних боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором від 06 червня 2007 року в сумі 172199,59 грн.; заборгованість за процентами за період з 01 березня 2009 року по 19 серпня 2011 року в сумі 58009,43; суму пені 6894,75 грн.; штрафи на загальну суму 37696,26 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача штраф в сумі 17899,40 грн., нарахований за невиконання прийнятих на себе обов`язків за договором застави майна від 06 червня 2007 року. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 274800,03 грн. звернути стягнення на предмет застави -автомобіль марки HONDA модель CIVIC 1.8, реєстраційний № НОМЕР_1 , чорного кольору та надати позивачу право на зняття з обліку зазначеного автомобіля в органах ДАІ для здійснення продажу предмета застави та отримати дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на оформлення всіх необхідних документів для реалізації права продажу предмета застави іншій особі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного 06 червня 2007 року кредитного договору № 139В/2007 одержала у позивача кредит на придбання автомобіля марки HONDA модель CIVIC 1.8, реєстраційний № НОМЕР_1 , чорного кольору в розмірі 32219 доларів США під 13,5 відсотків річних строком до 05 червня 2014 року з поверненням кредиту з щомісячною виплатою відповідно до графіку. На забезпечення наданого кредиту з ОСОБА_1 укладено договір застави майна № 78/2007- з від 06 червня 2007 року, відповідно до якого зазначений вище автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.06.2007, виданого РЕГ 1-го МВР ДАІ м. Миколаїв ВДАІ УМВС в Миколаївьскій області, переданий під заставу.

06 червня 2007 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Договір поруки укладено позивачем і з ОСОБА_5 15 вересня 2009 року. За укладеним кредитним договором позивач свої зобов`язання систематично порушує, не дотримується строків сплати чергових платежів за кредитом та процентами за користування кредитними коштами.

З січня 2009 року відповідач взагалі припинила погашення платежів. Крім того, за умовами договору застави майна ОСОБА_1 зобов`язана застрахувати предмет застави, а саме автомобіль марки HONDA модель CIVIC 1.8, реєстраційний № НОМЕР_1 , чорного кольору, однак докази сплати страхового платежу відповідачем не надані.

У зв`язку з чим позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2012 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з солідарних боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк`суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 274800 грн. 03 коп. З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто штраф в сумі 17899 грн. 40 коп. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 червня 2007 року № 139В/2007 у розмірі 274800,03 грн., звернути стягнення на предмет застави -автомобіль марки HONDA модель CIVIC 1.8, реєстраційний № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, чорного кольору, тип Легковий комбі-В номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1799, зареєстрований 02 червня 2007 РЕГ 1-го МРВ ДАІ в м. Миколаїв ВДАІ УМВС в Миколаївській області відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 за ОСОБА_1 шляхом надання ПАТ «Мегабанк`права продажу вказаного автомобіля з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Надано позивачу право на зняття з обліку зазначеного автомобілю в органах ДАІ та отримати дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на оформлення всіх необхідних документів для реалізації права продажу предмета застави іншій особі -покупцю, а також інші права продавця рухомого майна. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» судовий збір в сумі 569 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 40 грн. з кожного. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2020 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 12 вересня 2012 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів з ОСОБА_2 скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 .

Скарга містить посилання на те, що Пунктами 2.1.2., 2.З.1., 2.4.2. договору поруки від 06.06.2007 року передбачено, що кредитор зобов`язаний направити вимогу з обсягом невиконаного обов`язку боржником, поручителю, а поручитель - виконати її або надати заперечення. Також п. 2.1.2. договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язаний виконати обов`язки зазначені у письмовій вимозі кредитора протягом 3 календарних днів з моменту отримання вимоги.

До позовної заяви позивачем додано копії наступних документів, які направлялись на адресу ОСОБА_2 : вимога від 08.10.2009 року щодо виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, вимога від 03.08.2010 року щодо виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, вимога від 14.10.2010 року щодо виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

За договорами поруки сторони передбачали, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, строк поруки у договорах поруки не встановлений.

Отже, порука ОСОБА_2 припинена на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки банк, звернувшись до відповідача 08.10.2009 року з вимогою про дострокове стягнення кредитної заборгованості із боржника та поручителя змінив строк виконання основного зобов`язання, та не пред`явив вимоги до поручителя у строк протягом шести місяців (позивач звернувся до суду з позовом лише 08.09.2011 року), а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Мегабанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» про стягнення з солідарних боржників на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконані, нею порушені умови укладеного кредитного договору від 06 червня 2007 року, а тому заборгованість підлягає солідарному стягненню.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів, проте не погоджується з солідарною відповідальністю поручителів.

Матеріали справи свідчать про те, що договором поруки від 06 червня 2007 року встановлено, що він діє протягом трьох років з дня закінчення строку кредитного договору, але в будь-якому разі припиняє свою дію не раніше припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором (п.п. 5.1, 5.2 Договору)(а.с.30).

У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 05 червня 2014 року (а.с. 11).

На аркуші справи 83-84, 1 тому міститься вимога щодо виконання зобов`язань ОСОБА_1 від 14.10.2010 року про сплату грошових коштів згідно з встановленим графіком за кредитним договором за період з жовтня 2009 року по жовтень 2010 року, яка станом на 13.10.2010 року склала 4360,26 дол. США. Банком було запропоновано сплатити суму несвоєчасно повернутого кредиту станом на 13.10.2010 року (т. 1 а.с. 87).

У зазначеній вимозі до ОСОБА_1 йдеться про сплату прострочених платежів, таким чином строк дії договору не змінено, оскільки вимога про дострокове погашення відсутня.

Вимоги, що направлялись банком боржнику раніше також строк дії договору не змінено (т. 1 а.с. 89, 94).

Строк дії договору змінений Банком зверненням до суду у вересні 2011 року з вимогою про дострокове повернення заборгованості за кредитом.

Отже, кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому передбачений договором поруки строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Таким чином, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, одночасно заявивши вимоги до поручителів.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредитує право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ІДК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, твердження представника ОСОБА_2 щодо припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України не можна взяти до уваги. Відповідно до п. 5.1 укладеного між позивачем та відповідачем договору поруки від 06.06.2007 року: «Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох років з дня закінчення строку кредитного договору». Отже на момент звернення позивача до суду 08.09.2011 року з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 порука не була припинена та була чинною.

Аналізуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 , взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконані, нею порушені умови укладеного кредитного договору, заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 та її поручителів, оскільки поручителі взяли на себе відповідальність перед позивачем за виконання ОСОБА_1 в повному обсязі усіх її обов`язків, що виникають із кредитного договору та за будь-якими додатковими угодами до нього.

Таким чином, стягненню на користь ПАТ «Мегабанк» підлягає заборгованість у сумі 274800,03 грн.

Дані висновки суду першої інстанції є законними, такими, що ґрунтуються на матеріалах справи.

Проте, щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителів судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов`язки, а також умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, що встановлює обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом укладених між сторонами договорів поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

При цьому умовами цих договорів не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Судовим розглядом встановлено, що кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник за окремим договором. Крім того, умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред`явити свої вимоги безпосередньо поручителю.

Враховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, згідно п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1ст. 376, 381, 382-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2012 року змінити виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Стягнути з солідарних боржників ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_5 ) на користь ПАТ «Мегабанк» (ЄРДПОУ 09804119) суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 274800 (двісті сімдесят чотири тисячі вісімсот грн) 03 коп.

Стягнути з солідарних боржників ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНПП НОМЕР_6 ) на користь ПАТ «Мегабанк» (ЄРДПОУ 09804119) суму заборгованості за кредитним договором в розмірі (двісті сімдесят чотири тисячі вісімсот грн) 03 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2020 року.