Справа № 739/900/20
Провадження № 2/739/474/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря судових засідань Лукаш Н.Я,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 42 576 грн. 00 коп. та 12 772 грн. 80 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 квітня 2019 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики №08/04/2019 відповідно до якого відповідачка отримала від позивача грошові кошти у сумі 42 576 грн. 00 коп., що еквівалентно 1 600 доларів США 00 центів. Відповідачка зобов`язалася повернути борг до 31 грудня 2019 року за місцем виконання договору, за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачка склала розписку. Також пунктом 2 договору було передбачено обов`язок відповідачки сплатити 2% від суми позики. Незважаючи на це станом на 14 липня 2020 року борг відповідачкою не погашено. Посилаючись на положенням статей 202, 207, 545, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь вказану заборгованість та вирішити питання щодо здійснених ним судових витрат.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча судом його явку до суду було визнано обов`язковою і він неодноразово викликався до суду шляхом надіслання повісток про виклик за адресою його проживання, зазначеною у позовній заяві. Також позивач не надав суду для огляду оригінали договору, укладеного між ним та відповідачкою, а також розписки про отримання відповідачкою грошових коштів за вказаним договором. При цьому позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідачка у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнала та у задоволенні позову просила відмовити повністю, свою позицію обґрунтувала тим, що жодного договору з позивачем вона не укладала і з останнім взагалі не знайома і жодних коштів від нього не отримувала, у м. Новгороді-Сіверському вона ніколи не була.

Представник відповідачки у судовому засіданні в режимі відеоконференції також просив у задоволенні позову відмовити повністю у зв`язку з його необґрунтованістю, зазначив, що відповідачка жодного договору позики з позивачем не укладала і розписок про отримання коштів не складала, також вона не знайома з позивачем і ніколи не була в м. Новгороді-Сіверському, що зазначене у договорі позики як місце його укладення. Аналогічні безпідставні позовні заяви до відповідачки перебувають на розгляді в інших судах України і пред`явлення таких позовів, на думку представника відповідача, є шахрайством з боку невідомих осіб.

Заяви та клопотання учасників справи

Відповідачкою подано відзив на позов з якого вбачається, що позовні вимоги вона не визнає як безпідставні, також вказує, що наявні в матеріалах справи завірені копії договору позики та розписки підроблені і вона ніколи не складала їх та не підписувала, з позивачем вона незнайома, грошових коштів у нього не брала і у м. Новгороді-Сіверському, де ніби то було укладено договір позики, вона ніколи не була. Де позивач взяв її персональні дані їй невідомо. Підписи у поданих позивачем документах не схожі на її підписи. Відповідно правочин щодо укладення договору не є таким, що вчинений в розумінні статті 207 ЦК України. Також відповідачка зазначає, що позивачем не надано підтвердження укладення договору позики в розумінні статті 1047 ЦК України, а наявні в матеріалах справи письмові докази не є достовірними в розумінні статті 79 ЦПК України. Крім того відповідачка вказує, що до неї пред`явлено загалом п`ять таких ідентичних позовів від різних осіб з якими вона незнайома.

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, визнано обов`язковою явку у судове засідання позивача та відповідачки, а також витребувано у позивача для огляду у судовому засіданні оригінал договору позики №08/04/2019 та розписки про отримання відповідачкою грошових коштів.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Заслухавши вступне слово відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи і наявні в них документи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи позивач обґрунтовує свої позовні вимоги посвідченою ним копією договору позики №08/04/2019 від 08 квітня 2019 року, ніби то укладеного між позивачем та відповідачкою, відповідно до якого відповідачка отримала від позивача грошові кошти у сумі 42 576 грн. 00 коп., при цьому відповідачка зобов`язалася сплатити позивачу 2% від суми позики кожного місяця та повернути основну суму боргу до 31 грудня 2019 року (а.с. 11-13).

На підтвердження факту передачі грошових коштів відповідно до вказаного вище договору позивач подав суду посвідчену ним копію розписки від 08 квітня 2019 року, складеної від імені відповідачки про отримання нею грошових коштів від позивача у сумі 42 576 грн. 00 коп. (а.с. 14).

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини другої статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною другою статті 1046 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зі змісту позову вбачається, що оригінали договору позики №08/04/2019 від 08 квітня 2019 року та розписки про отримання відповідачкою грошових коштів від 08 квітня 2019 року зберігаються саме у позивача.

Відповідачка факт укладення вказаного вище договору позики та складення нею розписки про отримання коштів за цим договором заперечує, стверджуючи, що такий договір нею не укладався, підписи у ньому та в розписці про отримання коштів виконані не нею, з позивачем вона взагалі не знайома і жодних коштів від нього не отримувала та м. Новгород-Сіверський, що вказане як місцем укладення договору позику, ніколи не відвідувала.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно частини шостої статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи заперечення відповідачкою самого факту укладення договору позики з позивачем та складення нею розписки про отримання від нього грошових коштів ухвалою суду від 04 вересня 2020 року у позивача було витребувано для огляду у судовому засіданні оригінал договору позики №08/04/2019 від 08 квітня 2019 року і розписки про отримання відповідачкою грошових коштів від 08 квітня 2019 року, а також визнано обов`язковою явку до суду як позивача, так і відповідачки (а.с. 98).

Незважаючи на це позивач оригінали витребуваних документів суду для огляду у судовому засіданні не надав і до суду для надання пояснень особисто не з`явився.

З огляду на викладене суд, керуючись положеннями частини шостої статті 95 ЦПК України, не бере до уваги подані позивачем на підтвердження позовних вимог в якості доказів копії договору позики №08/04/2019 від 08 квітня 2019 року та розписки про отримання відповідачкою грошових коштів від 08 квітня 2019 року.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи інших доказів, що підтверджували б як наявність у відповідачки перед позивачем заборгованості за договору позики від 08 квітня 2019 року, так і сам факт укладення вказаного договору позики, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 83, 141, 247, 258-259, 263-268, 273, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 28 грудня 2020 року.