Номер провадження: 22-ц/813/7998/20
Номер справи місцевого суду: 501/198/17
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Дрішлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кілійського відділу ДВС, приватного нотаріуса Симон Є.Ю., ДП «Сетам», третя особа: приватний нотаріус Перчеклій І.М., про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування постанови та акту, зобов`язання ДП «Сетам» вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Кілійського ВДВС, приватного нотаріуса Симон Є.Ю., ДП «Сетам», третя особа: приватний нотаріус Перчеклій І.М., про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування постанови та акту, зобов`язання ДП «Сетам» вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні Кілійського ВДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області за виконавчими листами №501/2907/15-ц від 28.10.2015р. Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 від доходів, починаючи з 23.06.2015р. до 07.08.2031р. та №501/2908/15-ц від 05.01.2016р. Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання щомісячно у розмірі 1/6 від доходів, починаючи з 23.06.2015р. до 07.08.2016р..

Після відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2 на підтвердження свого працевлаштування надав державному виконавцю Кілійського відділу ДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області довідку про працевлаштування в приватному підприємстві «Дунай» в м. Вилкове Кілійського району Одеської області.

З 19 травня 2016 року ОСОБА_2 звільнився з приватного підприємства «Дунай» та 20 травня 2016 року влаштувався і працює у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 .

Позивач також зазначає, що відповідно до двох розрахунків державного виконавця від 24.11.2016р. йому нарахована заборгованість у сумі 413 955 гривень та 646 365,22 гривень. Як з`ясувалось підставою нарахування була копія довідки від 30.01.2013р. компанії WesternGero, з якою позивач вів перемовини у 2013 році, але так і не уклав контракт, ніяких коштів за цією довідкою він не отримував.

З приводу скасування відповідних розрахунків позивач неодноразово звертався до державного виконавця Кілійського відділу ДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області, але йому було відмовлено.

Також, позивач вказує, що Іллічівський міський суд Одеської області від 05 липня 2016 року по справі №501/1218/16-ц прийняв рішення про визнання розрахунків державного виконавці недійсними, однак апеляційний суд Одеської області скасував відповідне рішення через те, що зазначене провадження має розглядатись в порядку позовного провадження. ОСОБА_2 оскаржує дії державного виконавця щодо розрахунку у позовному провадженні шляхом визнання розрахунків заборгованості неправомірними та визначення заборгованості у певному розмірі. Також, позивач вказує, що в іншому судовому процесі він оскаржує оцінку здійснену державним виконавцем у зв`язку з її заниженням.

ОСОБА_2 також стверджує, що натомість, державний виконавець Кілійського відділу ДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області на підставі оскаржуваних позивачем розрахунків звернув стягнення на належну йому 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 шляхом виставлення на аукціон «Сетам» та зазначена частка була оплачена переможцем торгів відповідачем ОСОБА_1 , яка внесла оціночну вартість квартири у розмірі 459 709 гривень, а також звернув стягнення на належну йому (позивачу) 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 шляхом виставлення на аукціон «Сетам» та зазначена частка була передана ОСОБА_1 , як така, відносно якої торги не відбулись, у рахунок погашення заборгованості.

Після проведення електронних торгів ОСОБА_1 було видано:

- акт державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.12.2016р. про придбання ОСОБА_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11.01.2017р., 20:45:14 Свідоцтво про право власності, серія та номер 13 від 11.01.2017р. на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Симон Євгенією Юріївною;

- акт державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.02.2017р. про передачу у власність ОСОБА_5 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію, індексний номер 34001500 від 23.02.2017р., 14:13:03, та видане Свідоцтво про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись, серія та номер 382, виданий 23.03.2017р. приватним нотаріусом Перчеклій І.М..

Про зазначену перереєстрацію майна позивач ОСОБА_2 дізнався випадково у січні 2016 року під час здійснення запитів до реєстру нерухомого майна.

Також, позивач вказує, що відповідно до протоколу №396094 від 01.04.2019р. ОСОБА_6 стала переможцем аукціону ДП «Сетам», на якому шляхом надання цінових пропозицій придбала наступне майно: житловий будинок з надвірними господарчими спорудами, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 .

Приватним виконавцем ОСОБА_7 01.04.2019р. було зупинено вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 26.03.2019р. по справі №501/863/19 та того ж дня було зупинено реалізацію на електронних торгах вищевказаного житлового будинку, про що внесено відповідні відомості до системи електронних торгів арештованим майном «Сетам».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасовано вказану ухвалу та залишено без задоволення забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого документу.

Приватним виконавцем 08 листопада 2019 року поновлено вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №58115803 з примусового виконання виконавчого листа по справі №501/1742/16-ц, в тому числі поновлено реалізацію арештованого майна від 07.03.2019р. №577, а саме житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , про що ОСОБА_6 не було повідомлено.

ОСОБА_2 стверджуючи, що належне йому нерухоме майно вибуло з його володіння у незаконний спосіб із застосуванням неправомірного розрахунку, здійсненого державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі недостовірної Довідки, заниженої оцінки та вчинення інших незаконних дій, тому звернувся із позовом та просив суд:

1. Визнати недійсними прилюдні торги, проведені Державним підприємством «Сетам» 22 грудня 2016 року на веб-сайті електронних торгів у Системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ), за лотом 186269 1/2 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_4 ;

2. Скасувати акт державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.12.2016 року про придбання ОСОБА_8 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11.01.2017р., 20:45:14 Свідоцтво про право власності, серія та номер 13 від 11.01.2017р. на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Симон Євгенією Юріївною;

3. Скасувати постанову від 20.02.2017р. та акт від 20.02.2017р. державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про передачу у власність ОСОБА_5 , як такої що не була продана з прилюдних торгів, 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію, індексний номер 34001500 від 23.02.2017р., 14:13:03, та видане Свідоцтво про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись, серія та номер 382, виданий 23.03.2017р. приватним нотаріусом Перчеклій І.М.;

4. Визнати неправомірними відновлення ДП «Сетам» електронних торгів з реалізації житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, житлова площа 20,8 кв.м., загальна площа 34,3 кв.м., розташованій на земельній ділянці Вилковської міської ради Кілійського району Одеської області площею 501 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (ЛОТ №336934), що реалізувався у межах виконання рішення суду у виконавчому провадженні приватного виконавця Колечко Д.М. виконавчого округу Одеської області з примусового виконання виконавчого листа про справі №501/1742/16-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів та зобов`язати Державне підприємство «Сетам» в особі Одеської філії Державного підприємства «Сетам» виконати вимоги глави Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2841/5 від 29.09.2016р., а саме надіслати ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , як переможцю електронних торгів за адресами, зазначеними у протоколі електронних торгів, повідомлення про поновлення строку перерахування коштів, розмістити в електронному кабінету учасника електронних торгів, що став переможцем, інформацію про поновлення строку здійснення розрахунків за придбане на електронних торгах майно.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги, проведені ДП «Сетам» 22 грудня 2016 року на веб-сайті електронних торгів у Системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ), за лотом 186269 1/2 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Скасовано акт державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.12.2016р. про придбання ОСОБА_8 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11.01.2017р., 20:45:14 Свідоцтво про право власності, серія та номер 13 від 11.01.2017р. на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Симон Є.Ю..

Скасовано постанову від 20.02.2017р. та акт від 20.02.2017р. державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про передачу у власність ОСОБА_5 , як такої що не була продана з прилюдних торгів, 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , рішення про державну реєстрацію, індексний номер 34001500 від 23.02.2017р., 14:13:03, та видане Свідоцтво про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись, серія та номер 382, виданий 23.03.2017р. приватним нотаріусом Перчеклій І.М..

В апеляційних скаргах ОСОБА_8 та Кілійський районний ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права.

Розгляд справи призначено на 23 грудня 2020 року, однак згідно із Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Відповідно до розпорядження голови Одеського апеляційного суду про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року №12, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в м. Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки: помаранчевий або червоний, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Сторони про розгляд справи сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило.

Від приватного нотаріуса Симон Є.Ю. та ОСОБА_2 надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 30 грудня 2020 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, та відзиві на них, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. ст. 2, 5 ЦПК України).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним та згідно п. 2 ч. 1 ст. 3, та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, ст. ст. 11, 15 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні (списані коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна та майна, зазначеного в частині восьмій статті 56 цього Закону здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

При цьому, згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Правила ж проведення електронних торгів визначені Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5.

Цим Порядком визначено, що електронні торги продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну та передбачені певні правила проведення цих торгів, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, електронні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну, та передбачено певні правила проведення цих торгів.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів.

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів - це є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто правочином.

А відтак відчуження майна з електронних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу, і така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі №761/26815/17 (провадження №61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Пунктом 30 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв`язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред`явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, задоволенню не підлягає.

Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним у судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі №668/5633/14-ц викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Отже, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі №6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі №6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах №6-370цс16 та №6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі №6-231цс17.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні Кілійського відділу ДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області за виконавчими листами №501/2907/15-ц від 28.10.2015р. Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 від доходів, починаючи з 23.06.2015р. до 07.08.2031р. та №501/2908/15-ц від 05.01.2016р. Іллічівського міського суду Одеської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 аліментів на її утримання щомісячно у розмірі 1/6 від доходів, починаючи з 23.06.2015р. до 07.08.2016р..

Відповідно до розрахунків державного виконавця Кілійського відділу ДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області від 24.11.2016р. ОСОБА_2 нарахована заборгованість по сплаті аліментів у сумі 413 955 гривень та 646 365,22 гривень, що підтверджується копіями відповідних розрахунків.

З приводу скасування відповідних розрахунків ОСОБА_2 (його представник) зверталися до державного виконавця Кілійського відділу ДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області, що підтверджується копіями заяв.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2016 року по справі №501/1218/16-ц скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та визнано незаконними дії державного виконавця Кілійського відділу ДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області по складанню розрахунків заборгованості та інше.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року по справі №501/1218/16-ц Ухвалу Ілічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2016 року скасовано, скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду в частині визнання розрахунків заборгованості зі сплати аліментів незаконними та роз`яснено, що оскарження розрахунків заборгованості зі сплати аліментів мають розглядатись в порядку позовного провадження.

ОСОБА_2 24 січня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою до Кілійського відділу ДВС Одеського обласного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_8 про визнання розрахунків заборгованості незаконними та встановлення заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 11.01.2017р. вбачається, що ОСОБА_2 є співвласником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 11 січня 2017 року за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11.01.2017р., 20:45:14. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер 13 від 11.01.2017р., видавник приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Симон Є.Ю..

Згідно копії акту державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.02.2017р., передано у приватну власність ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу за ціною електронних торгів, яка складає 391 926,50 гривень 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_9 ..

Постановою державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.02.2017р. передано у приватну власність ОСОБА_8 нерухоме майно, а саме: 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_9 ..

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 23.02.2017р. за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію, індексний номер 34001500 від 23.02.2017р., 14:13:03. Підстава виникнення права власності: Свідоцтво про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись, серія та номер 382, виданий 23.03.2017р. Видавник: приватний нотаріус Перчеклій І.М. Чорноморський міський нотаріальний округ.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року по справі №501/125/17 рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року залишено без змін.

Згідно мотивуючої частини вказаної постанови вбачається, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано неправомірними та скасовано розрахунки заборгованості від 13.04.2016р., 15.04.2016р., 24.11.2016р. складені державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в межах зведеного виконавчого провадження.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що електронні торги відбулись не у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки розрахунки заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_2 , на підставі яких звернуто стягнення на нерухоме майно, належне позивачу визнано неправомірними та скасовано, а отже на час проведення торгів не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. А оскільки електронні торги відбулись на підставі розрахунків заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_2 , які визнанні неправомірними та скасовані, а отже при проведенні торгів було порушено права і законні інтереси ОСОБА_2 ..

Слід також зазначити, що з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 належно повідомлявся про проведення електронних торгів.

Суд першої інстанції дотримавшись вимог законодавства, визнаючи торги недійсними надав оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів, та правильно встановив, що було порушено права і законні інтереси ОСОБА_2 внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів.

Судом також правильно встановлено, що на час проведення електронних торгів нерухомого майна, її власник ОСОБА_2 не був боржником по виконавчому провадженню в розмірі боргу, який визначив державний виконавець, які у подальшому визнав недійсним суд, внаслідок чого проведені торги не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна. Тому проведені електронні торги, результати яких оформлено Актом державного виконавця про проведені прилюдні торги 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 ) від 30.12.2016 року, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33398572 від 11.01.2017 року, 20:45:14, Свідоцтвом про право власності, серія та номер 13 від 11.01.2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , виданим приватним нотаріусом Сімон Євгенією Юріївною та Актом державного виконавця про те, що прилюдні торги 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 не відбулись від 20.02.2017 року та Постановою про передачу майна стягувачу, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , в рахунок погашення боргу від 20.02.2017 року, а також рішенням про державну реєстрацію, індексний номер: 34001500 від 23.02.2017 року, 14:13:03, та виданим Свідоцтвом про придбання майна за прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер 382, (виданим 23.03.2017 року) підлягають визнанню недійсними.

23 грудня 2020 року ОСОБА_8 подала клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду по суті і набрання законної сили судового рішення по справі №501/125/17-ц, за позовом ОСОБА_2 про визнання розрахунків заборгованості незаконними та встановлення заборгованості за аліментами, за її заявою про перегляд за нововиявленими обставинами. Однак, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання та зупинення провадження по справі, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першої статті 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі. Пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на наведене для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України

від 01 лютого 2017 року у справі №1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що по справі №501/125/17, 27 березня 2019 року Іллічівським міським судом Одеської області винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання розрахунків заборгованості незаконними та встановлення заборгованості за аліментами задоволено частково, та визнано неправомірним та скасувано розрахунок заборгованості від 13.04.2016р. складений Кілійським районним ВДВС ГТУЮ в Одеській області в межах зведеного виконавчого провадження №49820231 по сплаті ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_8 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року залишено без змін.

Посилання ОСОБА_8 в клопотанні про зупинення провадження у справі, на те що відкрито провадженням за її заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, апеляційний суд не може визнати достатньою підставою для зупинення провадження, оскільки судове рішення по справі №501/125/17 набрало законної сили. Крім того, апеляційний суд не вбачає об`єктивної неможливості розгляду даної справи.

Отже, вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та приймаючи до уваги ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006р., суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010р., остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясував всі дійсні обставини спору, який виник між сторонами, вирішив дану справу згідно із законом, тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення апеляційних скарг, виходячи з меж їх доводів, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) залишити без задоволення, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 30 грудня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік