2/953/3376/20
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення суми матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

06 листопада 2020 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 , у якому позивач просив з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у сумі 100 000 грн.; з ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у сумі 87 298,57 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Так, вимоги до позовної заяви визначені у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а наслідки їх невиконання, передбачені положеннями ст.185 ЦПК України.

Всупереч ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить: зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, у тексті позовної заяви позивач зазначає прізвище відповідача « ОСОБА_3 », однак згідно долучених до позовної заяви копії постанови Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2018, відповіді ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», прізвище відповідача вказано « ОСОБА_4 ». Таким чином, матеріали позовної заяви містять розбіжності щодо прізвища відповідача, які піл гають усуненню.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

У частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року визначено в розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору, що підлягає сплаті, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн.); за вимогу немайного характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.)

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру

Враховуючи вимоги позивача, сплаті підлягає судовий збір за вимогу немайнового характеру - 840,80 грн. та 1 відсоток ціни позову (майнової вимоги) 1872,98 грн., тобто у загальному розмірі 2713,78 грн. (1872,98+840,80).

Оскільки позивачем згідно квитанції частково сплачений судовий збір у сумі 1980 грн., доплаті підлягає судовий збір у сумі 733,78 грн., на підтвердження чого необхідно надати оригінал квитанції.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Оскільки позивачем згідно квитанції №26 від 17.11.2020 частково сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн., доплаті підлягає судовий збір у сумі 840,80 грн., на підтвердження чого необхідно надати оригінал квитанції.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 260 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення суми матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодування моральної шкоди, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позов буде вважатися не поданим та буде повернутий позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -