Номер провадження: 22-ц/813/5295/20
Номер справи місцевого суду: 523/9173/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.02.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з цивільних справ Одеського апеляційного суду Черевко П.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про повторне виселення ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Другого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, щодо виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04.12.2017р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Трубачова Г.І. про визнання правочину удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Трубачова Г.І., ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,

встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 про повторне виселення ОСОБА_1 задоволенр.

Повторно виселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 ) з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Не погодившись з ухвалою судді, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали та відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року повторне виселення слід повернути з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно пункту «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Ч. 2 ст. 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Так, положеннями ч. 2 ст. 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Отже, окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в ст. 353 ЦПК України.

Ч. 1 ст. 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Тобто, відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про повторне виселення може бути оскаржена лише разом із рішенням у зазначеній справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.292, 293, 297, 352, 353, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційу скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про повторне виселення ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Другого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, щодо виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04.12.2017р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Трубачова Г.І. про визнання правочину удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Трубачова Г.І., ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування - повернути скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддею, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Суддя Одеського

апеляційного суду П.М. Черевко