Справа № 405/5777/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

представника позивача : ОСОБА_1

представника відповідача : адвоката Яушева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: помічник командира військової частини НОМЕР_2 з правової допомоги молодший лейтенант ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої військовослужбовцем під час виконання військової служби при виконанні службових обов`язків,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, військова частина НОМЕР_1 , звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на користь військової частини суму в розмірі 595 079 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних з його вини державі в особі військової частини та державне мито в розмірі 8 927 грн.

Позов обґрунтовано тим, що командиром військової частини НОМЕР_1 було проведено службове розслідування по факту незаконних нарахувань коштів військовослужбовцям, які знаходились на 2 (другій ) лінії оборони, але отримували фактично за 1 (першу) лінію оборони. Згідно Бойового статуту Сухопутних військ Збройних Сил України відповідно до розділу 4 «Оборонний бій » визначено які підрозділи розгортаються попереду, а які є забезпечувальними підрозділами і розгортаються на другій лінії оборони. Так була побудована схема захисту рубежів оборони командиром військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться на балансі та у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 . Для того щоб військовослужбовці, які знаходились на 2 (другій ) лінії оборони отримували винагороду за участь в АТО по першій лінії оборони, вони повинні були виконувати бойові завдання на першій лінії оборони. Таким військовослужбовцям обов`язково надається бойове розпорядження від командира військової частини на виконання відповідних завдань оборони на першій лінії оборони в першому ешелоні. Командуванням військової частини НОМЕР_1 було виявлено, що у військовій частині НОМЕР_2 на протязі грудня 2017 року та січня 2018 року згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 2 від 02.01.2018 року та № 27 від 02.02.2018 року на першій лінії оборони перебували та виконували бойове завдання весь особовий склад частини (всі підрозділи).
Встановлено, що підрозділи: взвод зв`язку, 2 мінометна батарея, взвод технічного управління, взвод матеріального управління, медичний пункт та управління військової частини НОМЕР_2 не знаходились на першій лінії оборони, не перебували у складі першого ешелон, а тому неправомірно отримували винагороду за участь в АТО по першій лінії оборони.
Згідно з додатком до наказу Міністра оборони України від 10.02.2016 року № 67 «Про затвердження інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду» військовослужбовці, які перебували на першій лінії оборони отримували 10 000 грн., на другій лінії оборони отримували 4 500 грн.
Під час службового розслідування було перевірено журнал реєстрації рапортів від командирів підрозділів які знаходились на другій лінії оборони та встановлено, що командирами підрозділів рапорта на виконання завдань підлеглим особовим складом які знаходились на другій лінії оборони та потребують до виконання завдань на першій лінії оборони не писались та не подавались до стройової частини.
Таким чином, переплата коштів за грудень 2017 року у військовій частині НОМЕР_2 складає в сумі 488 400, 00 грн., а також переплата коштів за січень 2018 року, військовою частиною НОМЕР_2 за першу лінію оборони та грошову премію за День Збройних сил України складає 701 758, 10 грн. Винагорода за перебування в АТО виплачується на підставі місячного наказу командира військової частини. Наказ готується помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини.
Виходячи з вище зазначеного вбачається, що під контролем начальника штабу - першого заступника командира військової частини майора ОСОБА_2 помічник начальника штабу з кадрів і стройової частини капітана ОСОБА_4 безпідставно, на власний розсуд, вносила недостовірні дані до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 2, № НОМЕР_3 на виплату військовослужбовцям винагороди за участь в АТО на протязі грудня 2017 року та січня 2018 року, що призвело до переплати винагороди на загальну суму 1 190 158 (один мільйон сто дев`яносто тисяч сто п`ятдесят вісім) грн.
В ході службового розслідування було встановлено вину двох військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які через неналежне виконання службових обов`язків сприяли переплатам грошового забезпечення військовослужбовцям, а саме:
майор ОСОБА_2 не здійснив належний контроль за правильністю та достовірністю внесення даних до наказів командира військової частини з боку помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини ОСОБА_4 , через халатне відношення до своїх службових обов`язків, а капітан ОСОБА_4 безпідставно вносила недостовірні дані до наказів командира військової частини через незадовільне, безвідповідальне виконання службових обов`язків пов`язаних з посадою.
По факту службового розслідування від 14.02.2019 року № 89 було притягнуто до матеріальної відповідальності двох вище зазначених військовослужбовців та направлено матеріали службового розслідування за їхнім місцем служби. За даним фактом матеріали службового розслідування були передані до Військової прокуратури Херсонського гарнізону для внесення справи в ЄРДР. Сума завданих збитків Державі в особі військової частини, яка підлягає стягненню з винних осіб становить 1 190 158 (один мільйон сто дев`яносто тисяч сто п`ятдесят вісім) грн.
Відповідно до телеграми Кіровоградського обласного військового Комісаріату від 29.05.2019 року № 10/05/3304 командуванню військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що майор ОСОБА_2 звільнений з військової служби за контрактом у запас та не був притягнутий до матеріальної відповідальності в рахунок заподіяної шкоди відповідно до пункту 13 постанови Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95 - ВР «Про затвердження положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» солідарно сумі 595 079 грн.
Згідно ст. 31 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 3243/95- ВР (зі змінами) визначено, що у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Посилаючись на вказані обставини зазначає, що позов підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 13.08.2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

11.11.2019 року відповідачем подано відзив на позов, в якому позовні вимоги ним не визнаються в повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні. У відзиві зазначено, що позивачем порушено процесуальний закон щодо солідарного стягнення та не зазначено другого співвідповідача, а також і те, що в обов`язки відповідача не входять фінансові питання, які вирішуються командиром військової частини. Також не ознайомлено з актами перевірок, жодних наказів про притягнення до матеріальної відповідальності відносно нього не винесено.

11.11.2019 року представником позивача надано доповнення до позовної заяви.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 29.11.2019 року до участі в справі в якості третьої особи залучено помічник командира військової частини НОМЕР_2 з правової допомоги молодшого лейтенанта ОСОБА_3 .

31.01.2020 року представником позивача подано відзив на відзив (відповідь на відзив).

Проведення підготовчого судового засідання забезпечувалось проведенням підготовчих судових засідань в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 02.07.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив позов задовольнити. Пояснив, що в січні 2018 року було виявлено порушення виплати грошової компенсації за участь в АТО військовослужбовцям. Сума складає 1 190 158 грн. Діями відповідача завдано збитки військовій частині, а тому з відповідача підлягає стягненню солідарно сума 595 079 грн.

Відповідач та в його інтересах представник в судовому засіданні позов не визнали, відповідач надав пояснення по суті позову, зазначивши, що з жовтня 2015 року він перебував на посаді начальника штабу, в його посадові обов`язки не входило фінансове забезпечення та фінансова дисципліна, він лише погоджував накази, тобто рішення про виплату особовому складу грошової винагороди за участь в АТО. Накази підписувались командиром військової частини. Навіть перебуваючи у відрядженні командир військової частини підписував необхідні документи, свої повноваження не передавав нікому. Він не був ознайомлений з актами проведення службового розслідування, до поданих ним документів претензій не було, просить відмовити в задоволенні позову військової частини.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII.
Відповідно до ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ст. 31 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 3243/95-ВР (зі змінами) визначено, що у разі звільненні у запас або відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в період з 23.04.2014 року по 20.02.2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходиться у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , на посаді начальника штабу - першого заступника командира батальону.
На даний час відповідач не перебуває на військовій службі у вищезазначеній військовій частині, звільнений у запас.
Як вбачається з функціональних обов`язків в мирний і воєнний начальник штабу відповідає за організацію та підтримання керування підрозділами; за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань; за планування бойової підготовки; за підготовку штабу і підрозділів, що забезпечують керування батальйоном, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу штабу та безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів; за організацію вартової і внутрішньої служб; за організацію та здійснення заходів щодо охорони державної таємниці, прихованого керування; за забезпечення штабу та безпосередньо підпорядкованих підрозділів озброєнням і технікою; за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки батальйону; за стан пожежної безпеки штабу.
До функціональних обов`язків старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини ОСОБА_4 входило ведення обліку особового складу, ведення діловодства та підготовка проектів наказів командира військової частини НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що командуванням військової частини НОМЕР_1 було проведено службові розслідування щодо безпідставної переплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 грошової винагороди за участь у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей або Операції об`єднаних сил щодо відсічі збройної агресії РФ на території Донецької та Луганської областей далі - АТО (ООС).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2019 року № 89 ставилось питання щодо відшкодування з ОСОБА_2 матеріальних збитків в сумі 595 079 грн.
Відповідно до вимог «Інструкції про порядок та розміри виплати вгороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду» (в редакції від 31.10.17 року), затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.02.2016 року № 67 визначено, що винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів
Розмір винагороди визначається залежно від місць виконання завдань на підставі:
- даних обліку військовослужбовців, які виконують завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони ... або виконують завдання в інших місцях дислокації в межах визначеного району проведення воєнного конфлікту (АТО);
- переліку військових частин та/або їх підрозділів, які виконують завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони;
- документів органів військового управління (штабу АТО, штабів оперативно-тактичних угруповань), військових частин про періоди виконання окремими військовослужбовцями завдань на лінії бойового зіткнення на глибину опорних пунктів першого ешелону оборони або в інших місцях дислокації в межах визначеного району проведення воєнного конфлікту (АТО).
На час проходження відповідачем військової служби на посаді начальника військової частини НОМЕР_2 грошова винагорода за участь в АТО виплачувалася щомісячно військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 при наявності: наказів командира оперативно-тактичного угрупування «Донецьк» про залучення саме цих військовослужбовців до участі в АТО (ООС); наказів командира оперативно-тактичного угрупування «Донецьк» про визначення переліку військових частин, підрозділи яких виконували завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони, в яких саме зазначалася військова частини НОМЕР_2 ; наказу командира військової частини НОМЕР_2 про виплату цієї нагороди.
Підготовку проекту наказу здійснювала старший помічник начальника штабу з кадрів і стройової частини ОСОБА_4 , які погоджували помічник командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи молодший сержант ОСОБА_5 та начальник штабу перший заступник командира військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_2 відповідач по справі.
До проекту наказу додавався список особового складу військової частини НОМЕР_2 , яким повинна була виплачуватися вказана грошова плата за визначений період.
Вказаний список готувався старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини ОСОБА_4 на підставі поданих рапортів командирів підрозділів батальйону, які перевірені начальником штабу та погоджені командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_6 .
Наказ про виплату грошової винагороди за учать в АТО (ООС) підписувався особисто полковником ОСОБА_6 тільки після того, як ним було перевірено та підписано список військовослужбовців, яким вона повинна була виплачуватися.
Таким чином, рішення про виплату особовому складу грошової винагороди за учать в АТО (ООС) приймалося саме командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.
У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обгрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.
До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності; письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди; акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування, матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.
Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.
Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) з військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення з розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку.
Як вбачається з результатів перевірок, проведених ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом переплати грошової винагороди за участь в АТО (ООС) у військовій частині НОМЕР_2 (службові листи від 15.01.2019 року за № 106, від 15.01.2019 року за № 114/1, від 10.05.2019 року за № 1105 /1, від 14.06.2019 року за № 1479/юк), командуванням військової частини були грубо порушені вимоги діючих нормативно-правових актів, а саме:
порушено терміни проведення службового розслідування, яке вперше було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2018 року № 484, але наказ про результати його проведення у Донецькому ЗВ ВСП відсутній. Друге службове розслідування призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2018 року № 880 терміном до 07.12.2018 року, а продовжено наказом тієї ж посадової особи від 07.12.2018 року № 939 терміном до 04.01.2019 року. За результатами даного службового розслідування винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 , однак в наданих Донецькому ЗВ ЗСП матеріалах номер та дата вказаного наказу не зазначені. Крім того, третє службове розслідування призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 про продовження службового розслідування від 15.01.2019 року № 42 терміном до 14.02.2019 року, що складає більш ніж 2 місяці та є грубим порушенням вимог п. 12 «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 та п. 17 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців».
Всупереч вимогам п. 17 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців» терміни проведення службового розслідування продовжував командир військової частини НОМЕР_1 , а не командир (начальник) вищого рівня.
У жодному з актів проведення службових розслідувань за фактом переплати грошової винагороди за участь в АТО (ООС) не встановлені обов`язкові для даного випадку обставини, зазначені у п.19 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців».
В порушення вимог п. 21 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців», до матеріалів службового розслідування не були долучені письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності, ні довідки про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Посадові особи, які проводили службові розслідування у актах посилаються на «Акт роботи членів внутрішньо-перевірочної комісії по перевірці фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 у період з 17.04.2017 року по 25.05.2018 року», як на єдиний документ, який підтверджує сам факт переплати грошової винагороди, але в долученому до матеріалів службового розслідування № 2 «Акті перевірки фінансово-господарської діяльності», затвердженому командиром військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2018 року, зазначено, що було перевірено співвідношення перебування військовослужбовців військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 на глибині ротних опорних пунктів першого та другого ешелонів оборони і у даному документі відсутні посилання на будь-які порушення під час нарахування грошової винагороди за участь у АТО (ООС).
Командир військової частини НОМЕР_1 також грубо порушив вимоги п. 23 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців», оскільки не провів особисто бесіду з військовослужбовцями, які притягаються до матеріальної відповідальності і не повідомив їх під розпис про сам факт проведення службового розслідування та його результати, чим грубо порушив їх права на оскарження прийнятих командиром військової частини НОМЕР_1 рішень.
Як на підставу позовних вимог позивачем зазначено, що підрозділи: взвод зв`язку, 2 мінометна батарея, взвод технічного управління, взвод матеріального управління, медичний пункт та управління військової частини НОМЕР_2 не знаходилось на першій лінії оборони, не перебували у складі першого ешелону, а тому неправомірно отримували винагороду за участь в АТО по першій лінії оборони та надано акт про проведення службового розслідування по факту незаконних нарахувань коштів військовослужбовцям, які знаходились на 2 лінії оборони, але отримували фактично за 1 лінію оборони від лютого 2019 року, без дати.
Вказані позивачем обставини спростовуються наданими відповідачем документами та поясненнями
З листа Донецького ЗВ ВСП від 15.01.2019 року за № 106/1, надано командиру військової частини НОМЕР_6 вбачається, що службове розслідування проведено неякісно та не в повному обсязі, що унеможливлює однозначний висновок про наявність вини відповідача у зайвій виплаті коштів з викладених нижче підстав.
Грошове забезпечення в/ч НОМЕР_2 отримує через в/ч НОМЕР_1 , підставою проведення службового розслідування став акт роботи внутрішньо-перевірочної комісії в/ч НОМЕР_1 від 25.05.2018 року. На акті, який затверджений командиром в/ч НОМЕР_1 наявна резолюція про необхідність проведення розслідування, водночас, рапорт про його проведення подано 01.11.2018 року через 6 місяців після прийняття рішення. Наказ № 880 про призначення службового розслідування прийнято 07.11.2018 року. Станом на 25.05.2018 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ще проходили службу у в/ч НОМЕР_2 і могли надати відповідні документи та пояснення щодо предмету розслідування, але на той час розслідування проведено не було.
В ході дослідження матеріалів службового розслідування за фактом безпідставного нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 виявлені порушення вимог наказу Міноборони України від 21.11.2017 року № 608 «Про затвердження порядку службового розслідування у ЗСУ». До матеріалів службового розслідування не додано письмових пояснень та інших належним чином завірених документи, які підтверджували б відсутність визначених у розслідуванні військовослужбовців на глибині ротних опорних пунктів першого ешелону, жоден військовослужбовець з цього приводу не опитаний. Висновок про зайву виплату винагороди заснований лише на акті роботи внутрішньо-перевірочної комісії в/ч щодо перевірці господарської діяльності в/ч НОМЕР_1 , а також копій роздавальних відомостей, що непридатні до читання. Проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до витягів з наказів командира ОТУ «Схід» від 04.12.2017 року № 5т/кп, від 02.11.2017 року № 9т/окп в/ч НОМЕР_7 виконує завдання у визначеному їй районі в один ешелон. Накази командира в/ч НОМЕР_2 видавались на підставі рапортів командирів підрозділів про виконання військовослужбовцями завдання на РОПах. Командири підрозділів надавали рапорти до стройової частини і після накладених на них резолюцій командиром в/ч та начальником штабу ОСОБА_4 готувала списки на військовослужбовців, які виконували завдання на глибині ротних опорних пунктів і другій лінії. Проект наказу зі списком також перевірявся начальником фінансової служби в/ч і лише після цього командир в/ч НОМЕР_2 підписував наказ про виплату грошової винагороди за участь в АТО та передавав його для її виплати до в/ч НОМЕР_1 .
Аналогічні обставини викладені у листі Донецького ЗВ ВСП від 15.01.2019 № 114/1 командиру в/ч НОМЕР_1 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.02.2019 № 89 про результати призначеного наказом від 07.11.2019 № 880 службового розслідування визначено, що вина ОСОБА_2 полягає у безпідставному внесенні даних до наказів командира в/ч НОМЕР_2 щодо перебування військовослужбовців на 1, а не 2 лінії оборони. Цим наказом вказано вважати службове розслідування закінченим, направити начальнику Військової служби правопорядку (за місцем теперішньої служби позивача) клопотання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та вказано притягнути до повної матеріальної відповідальності у сумі 595 079 грн.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 08.11.2019 № 557 скасовано наказ від 14.02.2019 № 89.
Під час службового розслідування, проведеного протягом листопада 2018 року січня 2019 року визначено суму шкоди у розмірі 1 190 158 грн., а перелік винних осіб змінено, зокрема, винною особою визнано відповідача, суму шкоди вирішено покласти солідарно у сумах по 595 079 грн. на ОСОБА_4 та майора ОСОБА_2 .
Матеріали службових розслідувань зібрані з грубими порушеннями. Матеріали розслідування направлено до прокуратури, а станом на теперішній час розслідування здійснюється територіальним управлінням ДБР, при цьому винні особи не встановлені, підозри не вручені.
Загальні положення про відшкодування шкоди регулюються Главою 82 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Судом встановлено, що позивачем пред`явлено позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення шкоди солідарно. При цьому, позивачем не зазначено іншого співвідповідача (співвідповідачів) до яких заявлено таку вимогу. Вказане положення представникам відповідача роз`яснювалось судом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Позивачем не доведена вина відповідача ОСОБА_2 у заподіянні шкоди військовій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у азі відмови в позові покладаються на позивача. Суд відносить судові витрати, понесені позивачем за його рахунок.
Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: помічник командира військової частини НОМЕР_2 з правової допомоги молодший лейтенант ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої військовослужбовцем під час виконання військової служби при виконанні службових обов`язків відмовити повністю.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 27.10.2020 року.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_8 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Третя особа: помічник командира військової частини НОМЕР_2 з правової допомоги молодший лейтенант ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко