Провадження № 2/686/1603/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Порозова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом Хмельницького державного експериментального протезно-ортопедичного підприємства до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

встановив:

В травні 2018 року Хмельницьке державне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків. В обгрунтування позову позивач вказав, що ОСОБА_2 працює на посаді головного інженера Хмельницького державного експериментального протезно-ортопедичного підприємства з 16 червня 1998 року на підставі наказу № 23-к. 19 липня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого працівник бере на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством матеріальних цінностей. Пунктом 4 договору передбачено, що його дія поширюється на весь час роботи з довіреними працівникові матеріальними цінностями.

Згідно з актом № ОУ -0000030 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 18 березня 2016 року відповідачем прийнято послуги з постачання та встановлення програмної продукції: антивірусне програмне забезпечення ESET Standart Security- 26 одиниць, вартістю 23530 грн.; програма для сканування ABBYY Fine Reader 12-2 одиниці, вартістю 8120 грн.; програма конвертер ABBYY PDF Transformer -2 одиниці, вартістю 3180 грн..

Під час проведення інвентаризації необоротних активів у жовтні 2017 року відповідно до наказу від 03 жовтня 2017 року № 238 було виявлено нестачу: програми для сканування ABBYY Fine Reader 12-2 одиниці, вартістю 8120 грн., програми конвертера ABBYY PDF Transformer -2 одиниці, вартістю 3180 грн..

За фактом недостачі у відповідача було відібрано письмові пояснення, у яких ним зазначено, що сертифікатів відповідних програм ним не знайдено.

Службовою запискою від 01 листопада 2017 року запропоновано добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, проте, станом на день подання позову, шкода не відшкодована. Крім того, згідно додатку до договору про повну матеріальну відповідальність від 01 грудня 2017 року відповідач прийняв на себе повну

матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних

цінностей згідно зі списком, у тому числі програмного забезпечення ESED

NOD32 Endpoint Securiti 1Y (пункт 64).

Відповідно до наказу від 22 листопада 2017 року № 254 проведено

інвентаризацію фактичної наявності необоротних активів підприємства. Згідно

Звіряльної відомості інвентаризації необоротних активів від 29 грудня 2017

року було виявлено нестачу програмного забезпечення ESED NOD32 Endpoint

Securiti 1Y на суму 23 530 грн..

У пояснювальній записці від 29 грудня 2017 року відповідач зазначив, що

не може знайти сертифікат ESED NOD32 Endpoint Securiti 1Y.

Згідно пунктом 2 Договору про повну індивідуальну матеріальну

відповідальність у випадку незабезпечення з вини працівника збереження

довірених йому матеріальних цінностей відшкодування проводиться згідно з

чинним законодавством України. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 34830 грн. матеріальної шкоди та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити з підстав вказаних у позовній заяві, суду також пояснила, що на підприємстві проводилась документальна інвентаризація, за результатами якої було виявлено відсутність сертифікатів вищевказаних комп`ютерних програм, щодо наявності самих програм на комп`ютерах, то така перевірка не проводилась. Відсутність сертифікатів є перешкодою для списання вказаних програм.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснив, що наявність програм позивачем не перевірялась, строк дії комп`ютерних програм закінчився і їх використання заборонене законом, тому вимоги безпідставні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 16 червня 1998 року № 23-К, ОСОБА_2 прийнятий на роботу в Хмельницьке державне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство, на посаду головного інженера.

Згідно Посадової інструкції головного інженера (введеної в дію 01.03.2011 року) головний інженер відповідає за модернізацію, належний технічний стан, обслуговування та наявність ліцензійного програмного забезпечення серверного комп`ютерного центру, придбання та списання комп`ютерної техніки підприємства, а також функціонування та удосконалення програми "1С-Підприємство" (п.2.28 Інструкції).

19.01.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого останній бере на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством, матеріальних цінностей і у зв`язку з чим зобов`язався: дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для відведення шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати і надавати в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей.

25.02.2016 року між Хмельницьким малим учбово-виробничим підприємством "Модус-В" та Хмельницьке державне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство було укладено договір про надання послуг з постачання та встановлення програмної продукції №11, відповідно до якого в порядку та на умовах визначених цим договором Виконавець зобов`язується надати послугу з постачання та встановлення програмної продукції, а Замовник зобов`язується прийняти та здійснити оплату за надану послугу. А саме предметом договору є постачання та встановлення програмної продукції: ESED Endpoint Security в кількості 26шт., ABBYY FineReader 12 в кількості 2шт., ABBYY PDF Transformer в кількості 2шт.

Відповідно до акту № ОУ-0000030 від 18.03.2016 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) представники замовника - ОСОБА_2 та виконавця ОСОБА_3 склали цей акт про те, що виконавцем були проведенні в березні 2016 року роботи (надані послуги) по договору №11 від 25.02.2016 надання послуг з постачання та встановлення програмної продукції: антивірусне програмне забезпечення ESED Endpoint Security в кількості 26шт. вартістю 23530грн., програма для сканування ABBYY FineReader 12 в кількості 2шт. вартістю 8120грн., програма конвертер ABBYY PDF Transformer в кількості 2шт. вартістю 3180грн.. Загальна вартість робіт (послуг) 34830грн. Сторони одна до одної претензій не мають.

Згідно акту введення в господарський оборот права інтелектуальної власності у складі нематеріальних активів №ХМ000000001 від 31.03.2016 року програма конвертер ABBYY PDF Transformer строком використання 12 міс., введена в експлуатацію 31.03.2016р.

Наказом директора Хмельницького державного експериментального протезно-ортопедичне підприємства від 03.10.2017 року №238, наказано провести інвентаризацію необоротних активів станом на 03.10.2017 року, в присутності матеріально відповідальних осіб.

З інвентаризаційного опису необоротних активів від 12.10.2017 року вбачається, що при інвентаризації встановлено наявність: ESED NOD 32 Endpoint SecurityY1 фактично - 1, вартість 27765грн., за даними бухгалтерського обліку-1, вартість - 27765грн.; ABBYY FineReader 12 фактично - 0, за даними бухгалтерського обліку - 1, вартість - 8120грн.; ABBYY PDF Transformer фактично - 0, за даними бухгалтерського обліку - 1, вартість - 3180грн.

З пояснювальної записки ОСОБА_2 від 13.10.2017р. програми ABBYY FineReader, ABBYY PDF Transformer ліцензія закінчилась у березні 2017 року, сертифікат не знайдено.

Наказом директора Хмельницького державного експериментального протезно-ортопедичне підприємства від 22.11.2017 року №254, наказано провести повну інвентаризацію активів і зобов`язань підприємства з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 01.12.2017 року.

01.12.2017 року між сторонами було укладено додаток до договору про повну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_2 , який займає посаду головного інженера приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому наступних матеріальних цінностей, в т.ч. програмне забезпечення ESED Endpoint Security 1Y 1шт. вартість 27765грн

Згідно звіряльної відомості результатів інвентаризації необоротних активів від 29.12.2017 року встановлено нестачу ESED NOD 32 Endpoint SecurityY1 в кількості 1 на суму 23530грн.

З пояснювальної записки ОСОБА_2 від 29.12.2017р. вбачається, що сертифікати ESED NOD 32 Endpoint SecurityY1 знайти не може після останньої перевірки.

З листа Хмельницького малого учбово-виробничого підприємства "Модус-В" від 15.12.2020 року вбачається, що дійсно їх підприємством надавалися послуги Хмельницькому державному експериментальному протезно-ортопедичному підприємству з постачання та встановлення програмної продукції: антивірусного програмного забезпечення ESED NOD 32 Endpoint SecurityY1 26 шт. (на 26 робочих місць); програми для сканування ABBYY FineReader 12 - 2шт. (на 2 робочих місця); програми конвертера ABBYY PDF Transformer - 2 шт. (на 2 робочих місця) відповідно до умов договору на постачання програмної продукції від 21.02.2016 року №11, додатку №1 (Специфікація) до договору на постачання програмної продукції № 11 від 25.02.2016р. та акту № ОУ-0000030 від 18.03.2016 року здачі-прийняття робіт (надання послуг). Хмельницьке ДЕПОП як користувач програмного забезпечення мало право встановлювати та використовувати вказане програмне забезпечення до 18.03.2017 року включно. Фактично, 19.03.2017 року Хмельницьке ДЕПОП, як користувач відповідно до Правил використання зобов`язано було видалити вказане програмне забезпечення з комп`ютерів своїх співробітників. Фактичне зберігання програмного забезпечення на комп`ютерах після спливу строку використання робить його неліцензованим, дорівнюється до фактичного використання програм без ліцензії (дозволу) правовласника. Використання програм без ліцензії (дозволу) є безумовним посяганням на право інтелектуальної власності, за що передбачено адміністративну, цивільно-правову ( відшкодування збитків правоваснику) або кримінальну відповідальність.

Вказані обставини підтверджуються: наказом №23-К від 16 червня 1998 року; посадовою інструкцією головного інженера (введеної в дію 01.03.2011 року); договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 19.01.2007 року; договором про надання послуг з постачання та встановлення програмної продукції №11 від 25.02.2016 року; актом №ОУ-0000030 від 18.03.2016 року здачі-прийняття робіт (надання послуг); актом введення в господарський оборот права інтелектуальної власності у складі нематеріальних активів №ХМ000000001 від 31.03.2016 року; наказом директора Хмельницького державного експериментального протезно-ортопедичне підприємства від 03.10.2017 року №238; інвентаризаційним описом необоротних активів від 12.10.2017 року; пояснювальною запискою ОСОБА_2 від 13.10.2017р.; наказом директора Хмельницького державного експериментального протезно-ортопедичне підприємства від 22.11.2017 року №254; додатком до договору про повну матеріальну відповідальність від 01.12.2017 року; звіряльною відомістю результатів інвентаризації необоротних активів від 29.12.2017 року; пояснювальною запискою ОСОБА_2 від 29.12.2017р.; листом Хмельницького малого учбово-виробничого підприємства "Модус-В" від 15.12.2020 року.

Статтею 130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, зокрема, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Пунктами п.п.1,2,6 частини першої статті 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Статтею 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами того, що ним встановлювались причини виявленої нестачі, а також те, що позивачем були створені належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику нематеріальних активів, які мають матеріальну цінність, як це передбачено договором про повну матеріальну відповідальність.

Позивачем також не доведено, що йому було заподіяно дійсну матеріальну шкоду, враховуючи що строк користування програмами ESED Endpoint Security 26 шт. (на 26 робочих місць), ABBYY FineReader 12 - 2шт. (на 2 робочих місця); ABBYY PDF Transformer - 2 шт. закінчився - 18.03.2017 року включно, та їх використання після вказаного строку заборонено законом та передбачає відповідальність. Нестачу програм було встановлено в жовтні та грудні 2017 року, тобто після закінчення строку їх використання.

При цьому слід зазначити, що представник позивача в судовому засіданні пояснила, що на підприємстві проводилась документальна інвентаризація, за результатами якої було виявлено відсутність сертифікатів вищевказаних комп`ютерних програм, щодо наявності самих програм на комп`ютерах, то така перевірка не проводилась. Відсутність сертифікатів є перешкодою для списання вказаних програм.

Необґрунтовано позивачем з посиланням на докази і які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння відповідної матеріальної шкоди.

У трудових спорах презумпція вини лежить на роботодавцеві. Наявність винних дій працівника доводить позивач.

Окрім того, слід зазначити, що згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 19.01.2007 року, ОСОБА_2 взяв на себе відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством матеріальних цінностей. При цьому, згідно акту № ОУ-0000030 від 18.03.2016 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) ОСОБА_2 діяв, як представник замовника при прийнятті виконання робіт (наданні послу) згідно договору №11 від 25.02.2016 року. Вказаний акт не підтверджує того факту, що зазначенні у ньому програми були довірені (передані) йому для забезпечення їх схоронності.

Також згідно п.2.28 посадової інструкції, головний інженер відповідає за модернізацію, належних технічний стан, обслуговування та наявність ліцензійного програмного забезпечення серверного комп`ютерного центру, придбання та списання комп`ютерної техніки підприємства, а також функціонування та удосконалення програми "1С-Підприємство". Однак, вказана посадова інструкція не містить положень щодо наявності в головного інженера обов`язку по збереженню (схоронності) програмного забезпечення серверного комп`ютерного центру.

Додаток до договору про повну матеріальну відповідальність з переліком довірених відповідачу матеріальних цінностей між сторонами було укладено лише 01.12.2017 року, тоб то після закінчення строку використання програм ESED Endpoint Security 26 шт. (на 26 робочих місць), ABBYY FineReader 12 - 2шт. (на 2 робочих місця); ABBYY PDF Transformer - 2шт. Та у вказаному переліку були відсутні програми ABBYY FineReader 12 - 2шт. (на 2 робочих місця) і ABBYY PDF Transformer - 2шт., та наявна лише одна програма ESED Endpoint Security, а не 26 шт..

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Хмельницького державного експериментального протезно-ортопедичне підприємства до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 175, 258, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст.130,134,137,138 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Хмельницького державного експериментального протезно-ортопедичного підприємства до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Хмельницьке державне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство (, 29006, м.Хмельницький, вул.Чорновола, 159/1).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 , житель: АДРЕСА_1 ).

Дата складання повного тексту рішення суду 28.12.2020 року.

Суддя: