Справа № 462/7753/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львові у складі: головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне Агентство «ПРАВДАТУТ», ОСОБА_2 про спростування інформації та відшкодування шкоди за поширення неправдивої інформації, приниження честі та гідності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 6 грудня 2012 року звернувся з позовом до відповідачів ТзОВ «Інформаційне Агенство «ПРАВДАТУТ», ОСОБА_2 , в якому зазначив, що 6.11.2018 року на інтернет-порталі ЗМІ «ПРАВДАТУТ», що належить ТОВ «Інформаційне Агентство «ПРАВДАТУТ» було опубліковано відеоматеріал в розділі «Новини» під назвою «Українці зможуть звертатися за правовою допомогою до сімейних радників». Ознайомившись із сюжетом відеоматеріалу та його текстовим варіантом він вважає, що такі містять ознаки наклепу на нього та спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 100 000,00 грн. У даному відеоматеріалі бездоказово та безпідставно зазначено, що відповідач ОСОБА_2 «у недалекому минулому пройшла всі кола пекла невдалого подружнього життя: насилля, тиранія, невиплата аліментів.».Дане твердження однозначно стосується його поведінки в минулому, яке не має жодного правового та морального підґрунтя. Відповідач ТзОВ «Інформаційне Агенство «ПРАВДАТУТ» за відсутності належних та допустимих доказів, зазначив те, що не витримує жодної критики та, в свою чергу підпадає під ознаки наклепу і ображає його честь та гідність, як батька малолітнього сина, громадянина та мужчини в цілому. ВідповідачемТзОВ «Інформаційне Агенство «ПРАВДАТУТ» не наведено часових рамок в розумінні дат та годин, коли би ВідповідачОСОБА_2 могла би «пройти всі кола пекла невдалого подружнього життя» в частині недалекого минулого. ВідповідачТзОВ «Інформаційне Агенство «ПРАВДАТУТ» спромігся, за поінформованості його про наявність в нього та Відповідача ОСОБА_2 спільної малолітньої дитини, до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 «пройдено всі кола пекла невдалого сімейного життя». Щодо ствердження ТзОВ «Інформаційне Агенство «ПРАВДАТУТ» у відеоматеріалі із його текстовим варіантом про насилля, тиранію та невиплату аліментів - то такі твердження це лише припущення без жодних належних та допустимих доказів таких фактів. За весь час сімейного життя із відповідачемОСОБА_2 та після розірвання шлюбу він ніколи не дозволяв собі такої поведінки, яка би ображала гідність його сина та ОСОБА_2 , тим більше якогось насильства та/або тиранії. Він ніколи не перебував на обліку у психологічному диспансеру та у наркологічному диспансері. Він ніколи не мав ніяких приводів до правоохоронних органів. З ним ніколи не проводилась профілактична робота, оскільки ніколи не було підстав для таких заходів. Домисли позивача підпадають під ознаки наклепу і ображають його честь та гідність. Крім того, відповідач ТзОВ «Інформаційне Агенство «ПРАВДАТУТ» виклав свою публікацію на інтернет-ресурсі YouTube, на якому вже 9 переглядів. Вважає, що його конституційні права порушені. Просить суд зобов`язати Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Інформаційне Агентство «ПРАВДАТУТ» опублікувати спростування інформації, висловленої ІНФОРМАЦІЯ_1 на інтернет-порталі ЗМІ «ПРАВДАТУТ» у відеоматеріалі в розділі «Новини» під назвою « Українці зможуть звертатися за правовою допомогою до сімейних радників », із текстовим варіантом відзнятого відеоматеріалу; стягнути солідарно з Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Інформаційне Агентство «ПРАВДАТУТ» та гр. ОСОБА_2 на користь гр. ОСОБА_3 , за приниження честі та гідності, моральні збитки в розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне Агентство «ПРАВДАТУТ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, надав заяву, в якій зазначив, що будь-яких відносин між відповідачем ТзОВ «Інформаційне Агентство «ПРАВДАТУТ» та ОСОБА_2 та позивачем не виникало, а тому не вбачається у чому саме зі сторони відповідача було порушено права та законні інтереси ОСОБА_3 , просив закрити провадження.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що на розгляді в судах різних інстанцій перебувало багато справ по спорах між нею та позивачем. В сюжеті ІНФОРМАЦІЯ_1 на телеканалі «ПРАВДАТУТ» був сюжет, в якій вона була представлена сімейним радником. В сюжеті було сказано, «що у недалекому минулому ОСОБА_2 пройшла всі кола пекла невдалого подружнього життя: насилля, тиранія, невиплата аліментів. Проте зуміла самотужки з усім цим впоратись. І нині саме вона виконуватиме обов`язки сімейного радника». В даному сюжеті вона не обмовилась про ОСОБА_3 , не було вказано прізвища, ім`я, по-батькові, де і ким він працює. Інформація, яка була надана в нашому сюжеті містить оціночні судження. Просила у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази та надавши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає відмові з наступних підстав.

У відповідності з ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є в тому числі честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя, здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Стаття 277 ЦК України визначає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом (ч.6).

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Згідно ст.1 Закону України «Про інформацію», під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно абз. 5 п. 15 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події і явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному громадянину гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу

оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до ч.2 ст.47-1 вказаного закону, оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

На виконання вказаних вимог закону судом встановлено наступне.

6.11.2018 року на інтернет-порталі ЗМІ «ПРАВДАТУТ», що належить ТОВ «Інформаційне Агентство «ПРАВДАТУТ» було опубліковано відеоматеріал в розділі «Новини» під назвою « Українці зможуть звертатися за правовою допомогою до сімейних радників ». Сторонами не заперечувалось, що в сюжеті була фраза «У недалекому минулому ОСОБА_2 пройшла всі кола пекла невдалого подружнього життя: насилля, тиранія, невиплата аліментів.» З приводу цієї фрази до суду звернувся позивач.

Аналізуючи інформацію, яку позивач просить визнати такою, що не відповідає дійсності, визначаючи її характер та мету, а також з огляду на характер використання мовних засобів та враховуючи вимоги зазначених вище актів, суд вважає, що поширена інформація , яку оскаржує позивач, є оціночними судженнями, оскільки її автором вживаються мовностилістичні засоби. Автор припускає певну інформацію, а не конкретизує її. При цьому не називається конкретно особа, з яким ОСОБА_2 знаходилась у подружніх відносинах, а саме не називається позивач. Інформація містить суб`єктивну критику відносин, вона не є фактичним твердженням, а є оціночним судженням.

Суд вважає, що доводи позивача, що поширена інформація порочить честь, гідність та ділову репутацію є безпідставними, оскільки розповсюджена інформація є оціночним висловлюванням, яка хоч і є неприємною для позивача, однак не виходить за рамки суспільної моралі.

Оскільки висловлювання відповідача є оціночним судженням, воно не підлягає спростуванню. Вимога про стягнення моральної шкоди також є безпідставною, так як вона є похідною від вимоги про захист честі та гідності.

Суд вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі вимог ст.141 ЦПК України та покладає на позивача.

Керуючись ст.2, 4, 5,10, 81, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне Агентство «ПРАВДАТУТ», ОСОБА_2 про спростування інформації та відшкодування шкоди за поширення неправдивої інформації, приниження честі та гідності відмовити.

Понесені судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 9 листопада 2020 року.

Суддя: Н.М.Румілова