УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Володимир-Волинський

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Каліщук А.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей.

Вивчивши дану заяву, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Зокрема, у ст. 161 ЦПК України визначено перелік вимог за якими може бути видано судовий наказ.

Так, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Із змісту заяви встановлено, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі половини заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також заявлено вимогу про стягнення із ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 1200 грн., котра не передбачена ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Така вимога може бути розглянута в порядку позовного провадження, під час якого відповідач має право заперечити щодо стягнення таких витрат, або подати клопотання про зменшення їх розміру.

Оскільки судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дітей не підлягає оскарженню, а може бути лише зменшено розмір аліментів, тому задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу призведе до стягнення таких витрат із боржника у розмірі визначеному ним, обмеживши його у праві подати клопотання про зменшення таких витрат та оскарження судового наказу в частині витрат на правничу допомогу.

При цьому, суд при видачі судового наказу не вправі з власної ініціативи зменшувати розмір витрат на правничу допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Оскільки заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, тому слід відмовити у видачі судового наказу.

З метою можливого відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в порядку позовного провадження, вважаю за доцільне відмовити у видачі судового наказу повністю, а не в частині стягнення лише таких витрат, оскільки у разі видачі наказу про стягнення аліментів на утримання дитини і відмови у видачі судового наказу в частині витрат на правничу допомогу, заявник буде позбавлена можливості вирішити питання про стягнення таких витрат, як в наказному, так і в позовному провадженні.

Таке рішення суду відповідає основнову принципу цивільного судочинства - верховенство права, а також завданню цивільного судочинства справедливий розгляд і вирішення справи.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 161, п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявоюОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук