г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1102/20
Номер провадження 2/213/1647/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренка О.М.

секретар судового засідання Шрам В.А.,

за участі представника позивача адвоката Тараненко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на те, що 07.09.2019 приватним нотаріусом Броварського нотаріального округ Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4120 про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 49 234,92 грн. згідно кредитного договору № 500968761 від 06.01.2015, укладеного між ним та АТ «Альфа банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», правонаступником якого є Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал», про що позивач дізнався у листопаді 2019 року, коли із його заробітної плати почали здійснювати утримання заборгованості на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 16.10.2019 № 60150086 про звернення стягнення на заробітну плату. З виконавчим написом позивач не погоджується, оскільки вважав, що за кредитним договором розрахувався ще у 2015 році, і на підтвердження цього три роки зберігав квитанції. Вважає, що приватний нотаріус не мав права вчиняти такої напис, оскільки не був впевнений у безспірності заборгованості. Договором, укладеним між ним та АТ «Альфа банк», було передбачено щомісячний платіж 3 числа, розмір платежу 608 грн. Із наданих приватному нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису не вбачається коли саме у кредитора виникло право вимоги, чи настав строк платежу по кредитному договору, чи допущено боржником прострочення платежів. Оскільки кредит погашається не однією сумою, а певними частками, у певні дати, то визначення початку перебігу позовної давності можливо лише за умов зазначення заявником (Відповідачем у справі) конкретної дати прострочення чергового платежу, якої у заяві не зазначено. З виписки, наданої нотаріусу Банком, не вбачається рух коштів по рахунку - не зазначено дата та сума сплачених ним та отриманих банком коштів, у зв`язку з чим з такої виписки неможливо встановити початок прострочення сплати зобов`язань по кредиту, а відповідно, і визначити чи мав місце сплив строку позовної давності.

Крім того позивач зазначив, що нотаріусу заявником було надано копію кредитного договору дуже низької якості друку, без графіку погашення заборгованості, який є додатком до договору. До того ж не підтверджено чи саме за договором, укладеним АТ «Альфа банк» з ним, були передані вимоги до правонаступників, в тому числі до ТОВ «Вердикт Капітал».

Позивач вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги, з порушенням процедури його вчинення, оскільки на момент його вчинення не можливо було встановити коли виникли заборгованість; чи минув трирічний строк давності з дня виникнення права вимоги боргу, чи є стягувач належним кредитором; і чи взагалі можна вважати Кредитний договір укладеним, тому просить визнати цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалами від 30.06.2020 було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 60150086, а також було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.07.2020 в підготовчому судовому засіданні за клопотанням позивача витребувано докази у приватного виконавця матеріали виконавчого провадження.

14.09.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Після отримання позовного матеріалу Відповідач - ТОВ «Вердикт Капітал» подав відзив на позов, в задоволенні якого просить відмовити. Зазначив, що 06.01.2015 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500968761 за умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти на умовах строковості, платності та цільового характеру, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами, але платежі на погашення основної суми кредиту здійснював частково, і заборгованість в повному обсязі не сплатив. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи», а ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором № 500968761 від 06 січня 2015 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

26 грудня 2018 року Договір про відступлення прав вимоги було укладено між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА», і ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості в тому числі за Договором № 500968761 від 06.01.2015 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором № 500968761 від 06.01.2015, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги заборгованості за даним кредитним договором до ОСОБА_1 .

В зв`язку з фактичним невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за Договором кредиту № 500968761 від 06.01.2015, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. 07.09.2019 було вчинено виконавчий напис № 4120 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Посилаючись на норми цивільного законодавства, якими врегульовані кредитні зобов`язання, представник Відповідача зазначив, що діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки. Тому у ТОВ «Вердикт Капітал» на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису існувало реальне право на стягнення. Не погоджуючись з позицією позивача щодо порушення приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, Відповідач посилається на положення ч.2 п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, згідно з якою заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документами передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 року № 1172. Вважає, що наявність спору в суді не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Навіть звернення до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості свідчать про існування спору про право, проте не змінюють правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Зазначив, що Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15 висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вищевказаним Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Також Відповідач не погодився з розміром заявлених Позивачем до стягнення судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, і зазначив, що в силу позиції Вищого господарського суду України, викладеної у Інформаційному листі від 14.12.2007 № 01-8/973, розмір судових витрат може бути обмежений самим судом з огляду на розумну їх необхідність для даної справи.

В установлений судом строк представник Позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що мотиви, наведені Відповідачем у відзиві на позов, не є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні позовних вимог. Із доданої Відповідачем копії договору факторингу № 1 від 21.06.2016 не вбачається, зокрема, за якими саме договорами (щодо яких конкретно боржників) ПАТ «Альфа- Банк» відступив право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи». Такі докази не були надані ані нотаріусу, ані суду. Тобто Відповідачем не надано документу, який би підтверджував, що саме за Кредитним договором, укладеним з Позивачем право вимоги було передано ТОВ «Кредитні ініціативи». Тобто, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус не міг вважати Відповідача правонаступником за Кредитним договором, а тому право Відповідача на стягнення не було безспірним. Також із наданих Відповідачем документів для вчинення виконавчого напису не вбачається коли саме у Відповідача виникло право вимоги (порушилось право). Хоч в заяві про вчинення виконавчого напису зазначено про те, що строк платежу по Кредитному договору настав, оскільки Боржником допущено прострочення платежів, проте коли настав цей строк - не зазначено, конкретної дати прострочення чергового платежу у заяві також не вказано, а отже неможливо визначити початок перебігу позовної давності. Крім того, позивач вважає, що надана нотаріусу виписка не випискою з рахунку, а по суті є розрахунком заборгованості, оскільки з неї не видно рух коштів по рахунку, не зазначено дат та сум отриманих/погашених Позивачем коштів. З такої виписки неможливо встановити початок прострочення Позивача, а, відповідно, і визначити чи мав місце сплив строку позовної давності.

З копії кредитного договору № 500968761 від 06.01.2015 року, правонаступником за яким є Відповідач, вбачається, що він нотаріально не посвідчений, а тому нотаріус не мав підстав вчиняти виконавчий напис щодо нотаріально не посвідченого договору, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Позивач зазначає про те, що можливо на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису Відповідач і мав реальне право на стягнення, проте, не у безспірному порядку - через виконавчий напис нотаріуса, а у судовому порядку, оскільки ним в позовній заяві викладено безліч підстав, які свідчать про спірність прав Відповідача. На думку сторони Позивача, Відповідач обрав шлях стягнення коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса саме з тих підстав, що його вимоги є спірними, а також тому, що ним пропущено строк позовної давності. Всупереч положенням ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, хоча це є обов`язкова умовою вчинення виконавчого напису. Натомість встановити, коли саме Позивач порушив умови договору нотаріус не мав можливості, оскільки стягувачем не було подано належної виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що передбачено Переліком документів і є обов`язковою вимогою. Отже, нотаріус не міг встановити початок перебігу строку позовної давності. Щодо заперечень Відповідача в частині розміру витрат у підготовці доказів та підготуванні позовної заяви, то він є обґрунтованим. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання належним чином повідомлений представник відповідача не з`явився.

Належним чином повідомлені треті особи в судове засідання не з`явились

Від приватного виконавця Клітченко О.А. будь-яких клопотань не надходило.

Приватний нотаріус Гамзатова А.А. надіслала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності /а.с.183, т.1; 75, 109, т.2/.

За таких обставин суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явилися.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю з підстав, викладених у позовній заяві, а також просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, розмір яких збільшився, і з яким учасники справи ознайомлені.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані сторонами та витребувані судом докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

06.01.2015 між ПАТ «ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 500968761 на суму 11851,42 грн. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом - 15,99 % річних, з датою останнього повернення кредиту 08.01.2020 /а.с.23, т.1, а.с.5, 81 т.2/.

21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, згідно з ким ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні Ініціативи», а ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, що підтверджено наданою суду Відповідачем копією витягу з цього договору /а.с.143, т.1; а.с.88, т. /.

26.12.2018 між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту /а.с.144-154, т.1; а.с.89-94, т.2/.

В подальшому - 16.01.2019 між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту /а.с.155-164, т.1; а.с.95-99, т.2/.

06.09.2019 представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 500968761 від 06.01.2015 у загальному розмірі 48 584,92 грн. /а.с.21, т.1; а.с.79, т.2/. До заяви стягував додав кредитний договір, виписку з особового рахунку та копії договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором /а.с.80-99, т.2/.

07.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 500968761 від 06 січня 2015 року, який було укладено між ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «ВЕСТА», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за період з 16.01.2019 по 20.08.2019 у сумі 48 584,92 грн., яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 11 851,42 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у сумі 18384,36 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом у сумі 8 949,90 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями у сумі 9 399,24 грн. Плата за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі № 4120 /а.с.14-15, т.1; 768 т.2/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 25.09.2019 відкрите виконавче провадження ВП № 60150086 на підставі вищевказаного виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 49 234,92 грн. 16.10.2019 у вказаному виконавчому провадженні приватним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату боржника, яку він отримує працюючи в ПрАТ «Інгулецький ГЗК», у розмірі 20 % всіх доходів /а.с.18, т.1, 11-12,16, т.2/.

З наданих Позивачем розрахункових листів в ПрАТ «ІнГЗК» видно, що із заробітної плати Позивача за грудень 2019 року, січень-лютий 2020 року відбуваються утримання за виконавчим документом /а.с.16, т.1/. З матеріалів виконавчого провадження, надісланих на ухвалу суду, видно, що за відомостями, наданими приватному виконавцю бухгалтерією ПрАТ «ІнГЗК», в листопаді-грудні 2019 року, січні-травні 2020 року із заробітної плати ОСОБА_1 здійснюються утримання на підставі виконавчого напису у ВП № 60150086. Стягнення зупинено постановою приватного виконавця від 10.07.2020, винесеною на підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.06.2020 /а.с.19-62, т.2/.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із факту вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29.06.99 № 1172.

Згідно з п.2 цього Переліку, зі змінами та доповненнями, для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Підпунктами 1.1.,1.2 п.1 гл.16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Аналіз зазначеної норми Закону свідчить про те, що відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Отже відповідно до норми цієї статті Закону, обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору щодо заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд вважає, що захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17.

На підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши витребувані судом докази, суд встановив, що надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед правонаступника Альфа-Банка - ТОВ «Вердикт Капітал» на день вчинення напису. При цьому суд керується наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ТОВ «Вердикт капітал» нотаріусу було надано оригінал кредитного договору № 500968761 від 06.01.2015, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , оскільки його копія містить відмітку приватного нотаріуса про відповідність його оригіналу; три копії договорів факторингу, укладених між банком-кредитором та правонаступниками, в тому числі із заявником, та виписку з особового рахунка № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , згідно з якою станом на 20.09.2019 заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена і складає 48 584,92 грн. /а.с.22, т.1; 80, т.2/.

Разом з тим, встановлено, що жоден із долучених заявником до заяви про вчинення виконавчого напису договорів про відступлення прав вимоги не містять додатків, в яких було б зазначено, що відступлення грошової вимоги відбулося саме за спірним кредитним договором № 500968761 від 06.01.2015, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , не зазначено в якості боржника ОСОБА_1 , відсутні акти приймання передавання боржників взагалі і зокрема ОСОБА_1 . Учасники справи таких доказів не надали, що не надає суду можливості впевнитися в тому, що ТОВ «Вердикт капітал» отримав право вимоги від ОСОБА_1 , а отже не надавало право приватному нотаріусу вчиняти виконавчий напис без відповідних доказів.

Також суду не було надано доказів того, що боржнику кредитором направлялася письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором.

Відповідно до п.4.10 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою НБУ №254 від 18.06.2003 первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п.5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Як зазначено у п.10 Узагальнення ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів): б) документи що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

На підтвердження безспірності заборгованості стягувачем нотаріусу був наданий документ, найменований як виписка з особового рахунка № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 16.01.2019 до 20.08.2019. Дослідивши зміст даного розрахункового документу, суд приходить до висновку про те, що він складений кредитором не за весь період виникнення боргу, що позбавляє суд перевірити суму заборгованості. Тому, на думку суду, маючи в якості доказу наявності заборгованості тільки зазначену виписку з особового рахунку, без відомостей щодо дати останньої сплати боргу, яка згідно з договором підлягає щомісячній оплаті частинами, у приватного нотаріуса не було підстав для задоволення заяви стягувача. Суд погоджується з позивачем стосовно того, що із наданих приватному нотаріусу документів не вбачається рух коштів по рахунку, не видно коли саме у кредитора виникло право вимоги, чи настав строк платежу по кредитному договору, чи допущено боржником прострочення чергової сплати зобов`язань по кредиту. За таких обставин суд позбавлений можливості з`ясувати чи мав місце сплив строку позовної давності, а відповідно і не має можливості перевірити, чи було дотримано приватним нотаріусаом положення ст.88 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою виконавчий напис вчинюється, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки.

За таких обставин суд не погоджується з поясненнями представника Відповідача в тій частині, що ним було надано приватному нотаріусу первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Крім того, оскільки у наданої приватному нотаріусу виписці з особового рахунку позикодавця зазначено, що оплати за кредитним договором від 06.01.2015 не поступали на рахунок з реквізитами АТ «Альфа-Банк», які наведено у виписці, суд сумнівно ставиться до тієї обставини, що стягнення проводиться тільки за період з 16.01.2019 року, тобто через 4 роки після укладення договору, і вважає, що заявником (Банком) не було надано нотаріусу інформацію про часткове погашення заборгованості позичальником, що свідчить про те, що кредитором не була підтверджена наявність безспірної заборгованості за кредитним договором.

Окрім того, суд враховує, що надані суду документи мають суперечності, зокрема заява стягувача до нотаріуса датована 09.09.2019, а виконавчий напис винесено останнім 07.09.2019.

Суд враховує також, що боржник (позивач у справі) фактично не згоден з сумою заборгованості, на яку нотаріусом виданий виконавчий напис, оскільки він кредитні зобов`язання виконав ще у 2015 році, тому вважає, що подані докази свідчать про недоведеність суми заборгованості, яка не може бути розцінена, як безспірна.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належним чином оформлені первинні документи (виписки) за кредитним договором № 500968761 від 06.01.2015 та особовим рахунком позичальника (позивача), які б відображали суму проведених операцій по зарахуванню коштів, що надходили від боржника на погашення заборгованості, суд вважає, що у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення ним виконавчого напису про стягнення суми заборгованості за цим кредитним договором).

Суд також вважає за доцільне врахувати у даному випадку позицію Пленуму Верховного Суду України, викладену в Постанові № 2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», з гідно з п.13 якої при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Окрім того, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 було внесенозміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 вищевказану постанову залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду 20 червня 2018 року відмовила у перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Тобто, на цей час діє редакція Переліку, затверджена Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, якою передбачено можливість вчинення виконавчого напису нотаріусу тільки на нотаріально посвідченому кредитному договорі.

Саме такої позиції дотримався Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду України у своєї постанові від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, провадження № 61-14105 св18.

З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема, статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, як вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Крім того, як зазначено вище, судом встановлено відсутність доказів безспірності заборгованості, а тому оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню.

Суд при цьому керується правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17, від 10.10.2018 у справі № 405/1015/17 та Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, які відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мають застосовуватись іншими судами до відповідних правовідносин.

Водночас суд враховує, що доказів на спростування зазначеного а ні відповідачем, а ні третьою особою приватним виконавцем суду не було надано.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 1261,20 грн. (840,80 грн. - за подання позовної заяви та 420,40 грн. - за подання заяви про забезпечення позову) та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 6900,00 грн. відповідно до ст.137 ЦПК України. При цьому розмір витрат на правничу допомогу, який заявлено стороною позивача до стягнення, зменшено судом на 500,00 грн. до зазначеної суми, виходячи із того, що в судовому засіданні 14.09.2020 представник позивача участі не приймала.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.12, 13, 76-81, 138, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 07 вересня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною за реєстровим номером 4120, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 49234,92 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений ним судовий збір у сумі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6900 (шість тисяч дев`ятсот) грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд.5-Б;

Треті особи - без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Шевченка, 13, оф.7;

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Окипної Раїси, 4, корп.А, офіс З 5-А.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено в судовому засіданні 24.12.2020.

Повне рішення складено 29.12.2020.

Суддя О.М. Нестеренко