Справа № 344/8116/18
Провадження № 22-ц/4808/281/20
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта Пецьків А.В ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» про стягнення грошової компенсації інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання щодо погашення облігацій та трьох відсотків річних, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Пастернак І.А. 12 грудня 2019 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 21 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ТзОВ «АРС-ДІМ» про стягнення грошової компенсації інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання щодо погашення облігацій та трьох відсотків річних, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 19.09.2007 року між нею та ПП «АРС-ДІМ», від імені якого діяло ТОВ «Фінансова компанія «Декра», укладено договір купівлі-продажу облігацій №58/07Б/7Б, згідно умов якого продавець зобов`язався передати їй у власність 2323 облігації, емітованих ТОВ «АРС-ДІМ», а вона зобов`язувалась оплатити вартість облігацій у розмірі 151 580,00 грн. Згідно п.1.1 договору облігації є іменними безпроцентними, в бездокументарній формі, номінальною вартістю 100,00 грн та були придбані з метою подальшого придбання житла у відповідача по АДРЕСА_1 , шляхом міни облігацій на квартиру, збудовану ПП «АРС-ДІМ». Свої зобов`язання щодо оплати вартості облігацій вона виконала, перерахувавши продавцю загальну суму 151580,00 грн. В подальшому ПП «АРС-ДІМ» не здійснило обмін квартири на належні їй облігації, а квартира АДРЕСА_2 була відчужена відповідачем третім особам. Гарантійним листом від 12.09.2016 року відповідач зобов`язався повернути їй інвестовану суму до кінця 2016 року, однак зобов`язань не виконав. За цей час інвестовані грошові кошти знецінились внаслідок інфляції. Відтак інфляційні втрати за період з 12.09.2016 року (дня заяви відповідача) по 01.02.2018 року складають 36409,52 грн та три відсотки річних втрат за цей період в розмірі 6325,21 грн. Просила стягнути зазначену грошову компенсацію інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання щодо погашення облігацій та три проценти річних з відповідача на її користь (а.с.2).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» про стягнення грошової компенсації інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання щодо погашення облігацій та трьох відсотків річних задоволено. Вирішено стягнути із ТзОВ «АРС-ДІМ» на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію інфляційних втрат в розмірі 36 409,52 грн та 3% річних в розмірі 6 325,21 грн (а.с.58-59).

Не погодившись з даним судовим рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення чинного законодавства.

Апелянт зазначає, що 17.09.2007 року між приватним товариством «АРС-ДІМ» () та ОСОБА_2 укладено договір №58/07Б/7Б купівлі-продажу облігацій. Звертає увагу, що товариство з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» жодних облігацій ОСОБА_2 не продавало та не мало жодних договірних зобов`язань із позивачкою. Судом першої інстанції взамін продавця по зазначеному договору приватного підприємства «АРС-ДІМ» () визначено стороною договору (продавцем) товариство з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» ().

Також на думку апелянта, ОСОБА_2 не має правових підстав на стягнення будь-яких інфляційних втрат та процентів з огляду на те, що не дотрималась законодавчого механізму для отримання коштів за облігації, які підлягають погашенню. В пункті 15 інформації про випуск облігацій, на який посилається позивачка у позовній заяві, вказано, що погашення облігацій здійснюється емітентом шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок власників облігацій або через касу підприємства на підставі зведеного облікового реєстру, який надається емітенту депозитарієм на дату погашення. Для пред`явлення облігацій до погашення власники облігацій переводять належні їм облігації з особистих рахунків у цінних паперах на рахунок в цінних паперах емітента в депозитарії ВАТ «МФС» з 9.00 години до 13.00 години дати погашення. Дата погашення облігацій з 21 травня 2016 року по 23 травня 2016 року. Однак, позивачка не перерахувала належні їй облігації із свого рахунку на рахунок ТОВ «АРС-ДІМ» у зазначені терміни.

У п.15 ч.2 зазначеної інформації вказано, що у разі, якщо власник облігацій не перерахував облігації, що підлягають погашенню, на рахунок в цінних паперах емітента, належні йому кошти депонуються на рахунку емітента і виплачуються при особистому зверненні власника до емітента і виплачуються після перерахування ним облігацій на рахунок у цінних паперах емітента відповідно до вимог чинного законодавства, та не передбачає жодних інфляційних втрат чи процентів до виплати стороні договору.

Апелянт зауважує, що оскільки ТОВ «АРС-ДІМ» не укладало з ОСОБА_2 жодних договорів, тому не може виплачувати без укладення відповідного договору інфляційні втрати чи проценти. Більше того, ст.7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» стосовно випущених облігацій ТОВ «АРС-ДІМ» не передбачено жодних штрафних санкцій. Також у договорі між позивачкою та ПП «АРС-ДІМ» немає жодного зазначення про виплату штрафних санкцій.

З цих підстав просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким у позові відмовити в повному обсязі (а.с.63).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилася позивач та її представник, про день місце та час розгляду справи представник позивача повідомлений належним чином. Апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони позивача.

Вислухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_3 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Встановлено, що 17 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та приватним підприємством «АРС-ДІМ» (продавець), в інтересах якого на підставі договору доручення №58/07Б від 04.09.2007 року діяло товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра» (повірений), в особі виконавчого директора Каб`юка Юрія Васильовича, що діє на підставі довіреності від 08.11.2005р., укладено договір № 58/07Б/7Б купівлі-продажу облігацій. За умовами договору продавець зобов`язався передати у власність ОСОБА_2 2323 облігації, емітованих ТОВ «Арс-Дім» (емітент), а ОСОБА_2 зобов`язалася сплатити вартість облігацій в розмірі 151 580,00 грн (а.с.3-4).

Згідно п. 1.1. Договору повірений зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується належним чином прийняти облігації, що вказані далі, і провести розрахунки (оплату) з продавцем облігацій за ціною та на умовах, визначених розділом 2 цього договору. Облігації є іменними безпроцентними, в бездокументарній формі, номінальною вартістю 100,00 грн. Емітентом є Товариство з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» ().

За змістом п.1.2 загальна курсова вартість продажу повного пакету облігацій складає 151 580,00 гривень.

У розділі 2 договору визначено порядок розрахунків.

Згідно п.2.2 договору (а.с.3 - зворот), сторони погодили поетапно оплачувати загальну курсову вартість продажу повного пакету облігацій, визначену пунктом 1.2 цього договору, у наступні строки: до 18.09.2007р. включно 7000,00 грн; до 15.10.2007р. включно 38 474,00 грн; до 30.12.2007р. включно 10 610,00 грн; до 30.03.2008р. включно 10 610,00 грн; до 30.06.2008р. - включно 10 610,00 грн; до 30.09.2008р. - включно 10 610,00 грн; до 30.12.2008р. - включно 10 610,00 грн; до 30.03.2009р. - включно 10 610,00 грн; до 30.06.2009р. - включно 10 610,00 грн; до 30.09.2009р. - включно 10 610,00 грн; до 30.12.2009р. - включно 10 610,00 грн; до 30.03.2010р. - включно 10 616,00 грн.

Відповідно до п.3.1 договору, переоформлення прав власності на облігації, описані в п.1.1 цього договору, здійснюється в межах депозитарної системи України по рахункам в цінних паперах у зберігача ТОВ «Фінансова компанія «Декра».

Право власності на цінні папери переходить до покупця з моменту зарахування їх на власний рахунок у цінних паперах у зберігача ТОВ «Фінансова компанія «Декра» (п.3.2).

Згідно п.3.3, покупець зобов`язаний протягом 3-х банківських днів з моменту підписання цього договору здійснити дії по відкриттю рахунку у цінних паперах у обраного ним зберігача та надати зберігачу розпорядження на зарахування облігацій.

Відповідно до п.3.4, продавець протягом 3-х банківських днів з моменту виконання покупцем умов пункту 3.2 цього договору зобов`язується виконати всі дії, які необхідні для списання облігацій з свого рахунку в ТОВ на користь покупця.

За змістом п.3.7, передача облігацій підтверджується підписанням відповідного акту прийому-передачі облігацій.

Відповідальність сторін передбачена розділом 6 договору (а.с.4).

У розділі 10 договору зазначені реквізити та підписи сторін. Продавцем зазначено приватне підприємство «АРС-ДІМ», , адреса місцезнаходження площа Ринок, 14 м. Івано-Франківськ (а.с.4 зворот).

В інформації про випуск облігацій товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ», долученого до позовної заяви, зазначено, що емітентом облігацій виступає товариство з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» (). Товариство створене за рішенням зборів засновників ТзОВ «Центр пластичної хірургії «АРС» шляхом реорганізації дочірнього підприємства «АРС-ДІМ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр пластичної хірургії «АРС» в ТзОВ «АРС-ДІМ», протокол №1/2003 від 03.02.2003р. Дата проведення державної реєстрації 24 лютого 2003р. (а.с.5-6).

Згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа - Приватне підприємство «АРС-ДІМ» з ідентифікаційним кодом юридичної особи 33163043, місцезнаходження: вул.Пролетарська,12А, м.Сімферополь, АР Крим, 95000, з 09.09.2015 року припинена.

Гарантійним листом від 12.09.2016 року за №12-09 ТОВ «АРС-ДІМ» () зобов`язалося повернути ОСОБА_2 інвестовану суму до кінця 2016 року. У листі зазначено, що всі зусилля і ресурси спрямовані на завершення будівництва 134-х квартирного будинку по АДРЕСА_1 (а.с.7).

Доказів про невиконання умов договору покупцем облігацій ОСОБА_2 не надано.

Позивачем здійснено розрахунок інфляційних збитків в період з 12.09.2016р. (з дня подання заяви відповідачу від 12.09.2016р.) по 01.02.2018р. в розмірі 36409,52 грн, та розрахунок трьох відсотків за користування грошовими коштами в період з 12.09.2016р. (з дня заяви відповідача від 12.09.2016р.) по 01.02.2018р. в розмірі 6325,21 грн (а.с.8,9).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 526, 527, 549, 550, 611, 625 ЦК України, Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» встановивши, що позивачем виконано умови договору щодо оплати вартості облігацій шляхом перерахування продавцю загальної суми 151580,00 грн, відповідачем не повернуто інвестовані в облігації кошти, емітовані ТОВ «АРС-ДІМ», дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він послався як на підставу своїх вимог до відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції не в повній мірі погоджується апеляційний суд, виходячи з таких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори й інші правочини, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

Відповідно до ч 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 194 ЦК України цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов`язань згідно з умовами розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять у сукупності усі права, які ним посвідчуються.

Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають під час розміщення, обігу цінних паперів і провадження професійної діяльності на фондовому ринку, є Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов`язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону погашення відсоткових та дисконтних облігацій здійснюється виключно грошима.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Так, ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних регламентується частиною другою статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18.

До того ж, стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/4878/16-ц.

Доводи апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» про те, що ця юридична особа не виступала продавцем облігацій у правовідношенні із ОСОБА_2 та відсутні договірні зобов`язання із позивачкою не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «АРС-Дім» не заперечує факту емісії облігацій, їх належності ОСОБА_2 , зокрема і гарантійним листом від 12.09.2016р. (а.с.135-136).

Крім того, представник апелянта у судовому засіданні не заперечував, що кошти від продажу облігацій ОСОБА_2 надійшли на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ», не дивлячись на те, що були придбані у іншої юридичної особи.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що для пред`явлення облігацій до погашення власник облігацій ОСОБА_2 не перевела належні ТОВ «Арс-Дім» облігації з особистих рахунків у цінних паперах на рахунок в цінних паперах емітента в депозитарій ВАТ «Міжрегіональний фондовий союз» з датою погашення з 21 травня 2016 року по 23 травня 2016 року, оскільки відповідач зобов`язався до кінця 2016 року повернути позивачу інвестовану суму, а у разі порушення прав у зв`язку з непереведенням облігацій у цінних паперах на відповідний рахунок міг скористатися правом на захист своїх інтересів в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач обов`язок за договором щодо передачі позивачу нерухомого майна не виконав, а також не повернув інвестовану суму.

Наявність заборгованості відповідача перед ОСОБА_2 підтверджується гарантійним листом товариства від 12.09.2016 року, в якому останнє ґарантує, що виконає свої зобов`язання по поверненню інвестованої позивачкою суми у строк до кінця 2016 року (а.с.7).

Крім того, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2019 року, залишеним без зміни постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26.03.2020 року, у справі №344/1767/18, позов ОСОБА_2 до ТОВ «АРС-Дім» про стягнення 151 580,00 грн. інвестованих в облігації згідно договору №58/07Б/7Б купівлі-продажу облігацій від 17.09.2007 року, задоволено. Встановлено, що після придбання ОСОБА_2 2323 облігацій, емітованих ТОВ «Арс-Дім» (емітент) і сплати вартості облігацій в розмірі 151 580,00 грн відповідач у добровільному порядку відмовляється повернення номінальної вартості цих облігацій. Рішення суду набрало законної сили.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 у справі №344/1767/18, суд виходив з тих обставин, що 17 вересня 2007 року між позивачем та ПП «Арс-Дім», від імені якої діяла ТОВ «Фінансова компанія «Декра», укладено договір № 58/07Б/7Б купівлі-продажу облігацій, за яким продавець передав у власність ОСОБА_2 2323 облігацій, емітованих ТОВ «Арс-Дім» (емітент), а ОСОБА_2 сплатила вартість облігацій в розмірі 151 580,00 грн. Належність особі облігацій підтверджує відносини позики між позивачкою як власника облігацій та відповідачем як їх емітентом. При цьому таке зобов`язання є грошовим, і у випадку прострочення його виконання настають наслідки у вигляді сплати емітентом інфляційних втрат. ОСОБА_2 доведено належними і допустимими доказами обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог до ТОВ «Арс-Дім», відтак позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягає стягненню з ТзОВ «Арс-Дім» на користь ОСОБА_2 вартість облігацій в розмірі 151 580 грн.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання апелянта на те, що в інформації про випуск облігацій, на який посилається позивачка у позовній заяві, не передбачено жодних інфляційних втрат чи процентів до виплати стороні договору, не заслуговують на увагу, оскільки відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена законом (статтею 625 ЦК України), що узгоджується з положеннями статей 6 та 11 ЦК України щодо підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Положення ч.2 ст.625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що між сторонами виникло грошове зобов`язання і на ці правовідносини поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України.

З огляду на зазначене, між сторонами наявні грошові зобов`язання, які належним чином не виконані, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів.

Однак, рішення суду щодо визначення розміру трьох процентів річних та інфляційних втрат і судового збору підлягає зміні з огляду на таке.

Згідно ст.253 ЦПК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що відповідач має заборгованість по оплаті вартості облігацій у розмірі 151 580 грн. Позивач в поданій нею позовній заяві ставила питання про стягнення з відповідача на її користь інфляційних втрат в розмірі 36409,52 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 6325,21 грн за період з 12.09.2016р. (з дня написання відповідачем гарантійного листа №12-09) по 01.02.2018р.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що стягненню підлягають інфляційні втрати за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за період з 12.09.2016р. (з дня написання відповідачем гарантійного листа №12-09) по 01.02.2018р.

Згідно гарантійного листа, до кінця 2016 року ТОВ «АРС-Дім» зобов`язалося повернути позивачці 151580,00 грн, інвестованих в облігації. Останнім днем виконання зобов`язання, визначеним відповідачем, є 31.12.2016 року.

Враховуючи те, що позивач в обмін на облігації мала отримати нерухоме майно, облігації вона придбала не у відповідача, а у іншої юридичної особи, а у зв`зку з тим, що здача в експлуатацію нерухомого майна була прострочена і змінилися обставини, і позивач звернулася із претензією до відповідача про повернення інвестованої суми, тому прострочення виконання зобов`язання виникає з моменту закінчення строку, визначеного відповідачем у гарантійному листі.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних за період з 01.01.2017 року по 01.02.2018 року (в межах заявлених позовних вимог).

Сума боргу 151 580 грн.

Встановлені індекси інфляції за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2018 року:

Лютий 2017 101,1; березень 2017 101; квітень 2017 101,8; травень 2017 100,9; червень 2017 101,3; липень 2017 101,6; серпень 2017 100,2; вересень 2017 - 99,9; жовтень 2017 102; листопад 2017 101,2; грудень 2017 100,9; січень 2018 101,5.

Сукупний індекс інфляції 114,23.

Розмір інфляційних витрат за період прострочення грошового зобов`язання (01.01.2017 року по 01.02.2018 року) складає 397 днів, розрахунок здійснюється за формулою: сума боргу множена на індекс інфляції ділена на 100 з різницею суми боргу (де сума боргу сума простроченої заборгованості; індекс інфляції добуток щомісячних індексів за відповідний період).

151580 грн. Х 114,23/100 - 151580 грн = 21569,83 грн (збитки від інфляції).

Згідно кількості вищевказаних днів, розмір 3% річних розраховується за формулою: сума боргу Х 3/100/кількість днів у році Х кількість днів прострочення та складає: 151580 грн Х 3/100/365 днів Х 397 днів = 4946,08 грн.

Тому сума, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» становить: інфляційні втрати 21 569 грн 83 коп, 3 % річних - 4946 грн 08 коп, а всього разом 26 515 грн 91 коп.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині періоду та розміру стягнення за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням положень частини 10 статті 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що судові витрати у вигляді судового збору сплачували обидві сторони (позивач при подачі позову, а відповідач при подачі апеляційної скарги), тому вони визначаються пропорційно до задоволених і відхилених позовних вимог і різниця їх становить 36,12 гривень. Яка підлягає стягненню на користь позивача з апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року змінити в частині задоволення позову у повному обсязі, визначенні розміру трьох процентів річних та інфляційний втрат і судового збору.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ», , адреса місцезнаходження площа Ринок, будинок 14, м. Івано-Франківськ, на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 , за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 січня 2017 року по 01 лютого 2018 року три проценти річних в розмірі 4946,08 грн (чотири тисячі дев`ятсот сорок шість гривень нуль вісім копійок) та інфляційні втрати в розмірі 21569,83 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот шістдесят дев`ять гривень вісімдесят три копійки), а всього 26515,91 гривень (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень дев`яносто одну копійку).

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРС-ДІМ» на користь ОСОБА_2 різницю судового збору в розмірі 36,12 грн (тридцять шість гривень дванадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й Матківський

Повний текст постанови складений 25 червня 2020 року