Справа № 473/2366/20
РІШЕННЯ

іменем України

"06" листопада 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

22.07.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0624 га, яка була надана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданого 08.08.1994 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на землю за №3790 належить відповідачам.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу укладеного сторонами 21.12.1994 року вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на підставі рішення народного суду м. Вознесенська від 11.09.1993 року і які є власниками земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю виданим 08.08.1994 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області на підставі рішення №130 від 19.07.1994 року та зареєстрованого у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю №3790.

Посилаючись на пункти норми статті 30 Земельного Кодексу України діючого на час набуття нею права власності на нерухоме майно, якою встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій він розміщений, без зміни цільового призначення, позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року було відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою до відповідача ОСОБА_6 у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 09.10.2020 року (а.с.66) було відкрито провадження за позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 19.10.2020 року (а.с.75) в якості співвідповідача до справи залучено ОСОБА_5 .

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_7 не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності і про відсутність заперечень проти позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання викликалася за останнім відомим місцем проживання шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду, але в судове засідання не з`явилася.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу укладеного сторонами 21.12.1994 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на підставі рішення народного суду м. Вознесенська від 11.09.1993 року, і вони є власниками земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю виданим 08.08.1994 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області на підставі рішення №130 від 19.07.1994 року та зареєстрованого у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю №3790.

У результаті відчуження 21.12.1994 року відповідачами житлового будинку АДРЕСА_1 згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу до ОСОБА_1 згідно зі ст. 30 Земельного Кодексу України діючої на час набуття нею права власності на нерухоме майно, якою встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій він розміщений, без зміни цільового призначення (п.18 "ґ" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ") перейшло право власності на земельну ділянку.

Норми статті 30 ЗК Української РСР (1991 року) в імперативній формі передбачали автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Керуючись викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0624 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя О.Є. Старжинська