Постанова

Іменем України

29 січня 2020 року

м. Київ

справа № 686/8368/15-ц

провадження № 61-39455св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - прокурор Хмельницького району Хмельницької області в інтересах держави,

відповідачі: Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 ,

представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій

області - Андрійчук Ірина Василівна,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, -Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, у складі судді Мороз В. О., від 01 лютого

2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області, у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Спірідонової Т. В.,

від 04 червня 2018 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У квітні 2015 року прокурор Хмельницького району Хмельницької області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області, про визнання незаконним та скасування розпоряджень Хмельницької районної державної адміністрації, наказу Головного управління Держземагетнства в Хмельницькій області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 26 жовтня

2012 року № 2123/2012-р ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки, площею 110,00 га, із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Крім того, розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 28 грудня 2012 року № 2643/2012-р ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки, площею 100,00 га, із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. У подальшому Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області прийнято наказ від 12 серпня 2014 року № 22-2764/14-14-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою, розроблену на підставі попередніх розпоряджень Хмельницької районної державної адміністрації та передано ОСОБА_1 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 186,3511 га. Прокурор вказував, що зазначені розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації та наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч законодавчо встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. Так, земельні ділянки надані ОСОБА_1 не єдиним масивом, а орієнтовно знаходяться на відстані від 10 до 150 км одна від одної на території двох районів області, що суперечить вимогам Закону України «Про фермерське господарство». У заявах ОСОБА_1 не обґрунтував розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, не надав підтвердження наявності техніки, необхідної для обробки такої площі землі, а за даними Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області за ОСОБА_1 взагалі не зареєстрована сільськогосподарська техніка. Окрім того, ОСОБА_1 до теперішнього часу не є засновником та членом фермерського господарства. Прокурор вважав, що ОСОБА_1 наміру займатися фермерським господарством та самостійно обробляти ці землі не мав.

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор просив суд визнати незаконними і скасувати розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області про надання ОСОБА_1 дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 26 жовтня 2012 року № 2123/2012-р, від 28 грудня 2012 року № 2643/2012-р та визнати незаконним й скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 12 серпня 2014 року № 22-2764/14-14-СГ про затвердження документації з землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 01 лютого 2018 року позов задоволено. Визнано незаконними та скасовано розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 26 жовтня 2012 року № 2123/2012-р та від 28 грудня 2012 року

№ 2643/2012-р про надання дозволів ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 12 серпня 2014 року № 22-2764/14-14-СГ про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 формально звернувся до Хмельницької районної державної адміністрації із заявою про надання йому в оренду земельних ділянок. При цьому він не довів наявність у нього сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі, чи має він намір обробляти власними силами чи силами найманих працівників, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, чи має він потенційних контрагентів, ресурси яких він може на договірних засадах залучити для ведення фермерського господарства, а також загалом, чи проводить діяльність на наданих земельних ділянках саме його фермерське господарство. У заяві ОСОБА_1 також не обґрунтовано необхідності одержання землі такої значної площі з урахуванням можливості її обробітку, не вказано перспектив діяльності фермерського господарства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 01 лютого 2018 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що районний суд дав належну правову оцінку обставинам справи та умовам, зазначеним у заяві ОСОБА_1 , врахувавши положення статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). ОСОБА_1 не спростовано відсутність дійсного волевиявлення на створення фермерського господарства та раціональне використання земельних ділянок, наданих йому в оренду. Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області формально підійшла до видачі спірних розпоряджень, не перевіривши всіх умов та обставин, які підлягали врахуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що при поданні заяв до органу місцевого самоврядування заявником було дотримано вимоги

статті 7 Закону України «Про фермерське господарство». Суди не врахували положення статті 123 ЗК України, а також того, що органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 122 ЗК України. Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана із передачею йому у користування земельних ділянок, що є необхідною умовою для державної реєстрації фермерського господарства. Суди не перевірили чи підлягає зазначений спір розгляду у порядку цивільного судочинства та не врахували, що земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, по`вязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Суди не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 826/9928/15 та від 14 березня 2018 року у справі № 619/2019/17.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області просить касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а оскаржені судові рішення скасувати, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено форми та змісту обґрунтування розмірів земельних ділянок. Підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Заявник вказує, що у Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не було законних підстав, визначених частиною тринадцятою статті 123 ЗК України, для відмови у передачі спірних земельних ділянок для створення фермерського господарства.

У відзиві на касаційну скаргу заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість. Заявник зазначає, що ОСОБА_1 не мав наміру створювати фермерське господарство та раціонально використовувати надані йому земельні ділянки, а Хмельницька районна державна адміністрація не надала оцінку обставинам та умовам, зазначеним у його заяві, та не перевірила доводи заявника.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

06 вересня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2020 року справу призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 жовтня 2012 року ОСОБА_1 , 1988 року народження, звернувся до голови Хмельницької районної державної адміністрації із заявою про передачу йому в користування на умовах оренди земельної ділянки, площею 110 га, на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для ведення фермерського господарства. У заяві вказав, що кількість членів фермерського господарства дорівнює одному, а земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність він не отримував. ОСОБА_1 вказав, що земельна ділянка необхідна для вирощування технічних сільськогосподарських культур з метою заготівлі та розведення великої рогатої худоби. До заяви додав диплом магістра від 28 травня 2012 року про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Механізація сільського господарства» та ксерокопію паспорта (т.1, а.с. 201-205).

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації

від 26 жовтня 2012 року № 2123/2012-р «Про надання дозволу

ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки, площею 110,00 га, із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (т.1 а.с.18).

07 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до голови Хмельницької районної державної адміністрації із заявою про передачу йому в оренду земельної ділянки, площею 100 га, на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для ведення фермерського господарства. В заяві зазначив, що кількість членів фермерського господарства один, повідомивши, що земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність не отримував. Вказав, що земельна ділянка необхідна для вирощування технічних сільськогосподарських культур. До заяви додав диплом магістра від 28 травня 2012 року про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Механізація сільського господарства» та ксерокопію паспорта (т.1, а.с. 12-16, 206-210).

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації

від 28 грудня 2012 року № 2643/2012-р «Про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 100,00 га із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами населених пунктів для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (т.1, а.с.19).

У березні 2013 року приватною фірмою «П.В.М.» було розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області:

площею 33,3316 га (кадастровий номер :04:020:0012);

площею 77,3429 га (кадастровий номер :03:005:0001);

площею 41,9407 га (кадастровий номер :04:019:0012);

площею 22,1658 га (кадастровий номер :04:016:0001);

площею 11,5701 га (кадастровий номер :04:002:0001).

Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області прийнято наказ від 12 серпня 2014 року № 22-2764/14-14-СГ, яким затверджено документацію із землеустрою, розроблену на підставі попередніх розпоряджень Хмельницької районної державної адміністрації, та надано в оренду ОСОБА_1 земельні ділянки для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Гнатовецької сільської ради Хмельницького району сільськогосподарського призначення державної власності, а саме: площею 77,3429 га (кадастровий номер :03:005:0001); площею 22,1658 га (кадастровий номер :04:016:0001); площею 33,3316 га (кадастровий номер :04:020:0012); площею 11,5701 га (кадастровий номер :04:002:0001); площею 41,9407 га (кадастровий номер :04:019:0012).

Згідно листа Державної інспекції сільського господарства у Хмельницькій області від 13 лютого 2015 року № 7-380 станом на 11 лютого 2015 року за ОСОБА_1 тракторів та сільськогосподарської техніки не зареєстровано.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації відносно ОСОБА_1 станом на 12 травня 2015 року у реєстрі не знайдено.

Відповідно до листа Управління Держземагентства у Хмельницькому районі Хмельницькій області від 08 квітня 2015 року № 10-2204-0.5.5218/2-15 в період з 01 січня 2013 року по 08 квітня 2015 року будь-яких договорів оренди з ОСОБА_1 щодо надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Гнатовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області на підстав наказу Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 12 серпня 2004 року № 22-2764/14-14-СГ укладено не було.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

За змістом частини першої статті 22 Земельного кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Статтею 31 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

За змістом статті 124 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 134 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), зокрема, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Відповідно до частини другої, третьої статті 123 ЗК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону).

У спірних правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство»є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»(у редакції на час виникнення спірних правовідносин) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом (частини друга, четверта статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Закон України «Про фермерське господарство» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), норми якого є спеціальними, визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України, до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, у заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (стаття 5 ЗК України) та меті регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає у створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання й охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону України «Про фермерське господарство»).

При вирішенні вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство(у редакції на час виникнення спірних правовідносин) заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в реальності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Разом з тим відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 525/1225/15-ц (провадження № 14-6цс19).

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду вищевказаних земельних ділянок, Хмельницька районна державна адміністрація й Головне управління Держземагентства у Хмельницькій області не провели належну перевірку відомостей, викладених у заяві, та не пересвідчилися в дійсності бажання заявника створити фермерське господарство та його спроможності виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці значної площі. Про відсутність вказаних намірів та можливостей свідчить відсутність у заявника необхідної сільськогосподарської техніки та інших ресурсів для обробітку земель, непроведенні дій, спрямованих на створення ним фермерського господарства й ведення сільськогосподарської діяльності.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що

ОСОБА_1 діяв з метою отримати земельні ділянки поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів, не маючи наміру на ведення фермерського господарства, що порушує порядок та законну мету їх отримання в оренду, призводить до збитків у зв`язку із непроведенням земельного аукціону, проведення якого є обов`язковою умовою отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у загальному порядку.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 186,3511 га були передані ОСОБА_1 із порушенням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України, статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», що є підставою для визнання оспорюваних наказів Хмельницької районної державної адміністрації й Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області незаконними та їх скасування.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо порушення судами правил юрисдикції.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на час звернення позивачів до суду, завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній на час вирішення цієї справи судом першої інстанції, справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17 КАС України у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 чинної редакції

КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 184/2470/13 (провадження № 11-154апп18).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала на приватноправовий характер подібних спорів, зазначаючи, що якщо на час відкриття провадження у справі щодо спору про користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не зареєстровано, то стороною таких спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, а спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (постанови від 13 березня 2018 року в справі № 348/992/16-ц (провадження № 145цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц (провадження №14-262цс18), від 21 листопада 2018 року

у справі № 272/1652/14-ц (провадження №14-282цс18) та від 03 липня 2019 року у справі № 637/116/18 (провадження № 14-267цс19)).

Таким чином, встановивши, що спір у справі, яка переглядається, стосується права фізичної особи на користування земельною ділянкою на умовах оренди, отже є приватноправовим, суди попередніх інстанцій, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад, дійшли обґрунтованого висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Посилання касаційної скарги на постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 826/9928/15 та від 14 березня 2018 року у справі № 619/2019/17 є необґрунтованими, оскільки предметом спору у цих справах було визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора, отже правовідносини у справах не є подібними.

Ці та інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 01 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович