Постанова

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 666/2412/14-ц

провадження № 61-15608св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 19 липня 2019 року у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 666/2412/14, виданого 28 травня 2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заява мотивована тим, що 13 травня 2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 28 травня 2014 року видано виконавчий лист в цій справі. Заявник зазначений виконавчий лист передала до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні (далі - Дніпровський РВ ДВС у м. Херсоні) для примусового виконання. Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні Похабовою І. В. від 14 вересня 2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу за її ж заявою. Надалі цей виконавчий лист було втрачено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2018 року заяву задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 666/6421/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник надала достатньо доказів на підтвердження того, що виконавчий лист у цій справі було втрачено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 19 липня 2019 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2018 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції розглянув заяву про видачу дубліката виконавчого листа без належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду заяви, в результаті чого, не з`ясував всі обставини справи та не встановив того факту, що оригінал виконавчого листа знаходиться у боржника, він не втрачений та необхідності у видачі його дубліката немає.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 19 липня 2019 року та залишити в силі ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 жовтня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що розгляд судом заяви про видачу дубліката виконавчого листа можливий без повідомлення учасників справи, а тому права боржника не порушені. Наявність виконавчого листа у боржника є додатковим підтвердженням того, що стягувач втратив виконавчий лист. Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував того, що наданий у судовому засіданні виконавчий лист не відповідає зовнішнім ознакам виконавчого документа, який був у розпорядженні стягувача до його втрати, зокрема на оригіналі виконавчого листа присутні дописи виконавчої служби датовані жовтнем 2016 року, яких не було на документі станом на 14 вересня 2016 року, тобто станом на дату повернення виконавчого документа стягувачу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі та витребувано матеріали справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Частиною першою статті 402 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-ІХ) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суди встановили, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 травня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Херсона 29 травня 2014 року виданий виконавчий лист.

Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області у листі від 24 вересня 2018 року №7324/02.4-14 повідомило, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) на виконанні в Дніпровському РВДВС ГТУЮ у Херсонській області з 29 травня 2014 року перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №666/2412/14, виданого 28 травня 2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з даними АСВП 14 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується з частиною першою статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції внаслідок порушення норм процесуального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, не встановив, що оригінал виконавчого листа втрачено.

Водночас висновок апеляційного суду про те, що оригінал виконавчого листа не втрачено підтверджується матеріалами справи, в яких знаходиться виконавчий лист № 666/2412/14, виданий 28 травня 2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона (а. с. 99).

Отже, оскільки за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 встановлено, що оригінал виконавчого листа не втрачено, то апеляційний суд обгрунтовано відмовив заявнику у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

З висновком апеляційного суду погоджується й Верховний Суд, оскільки рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права.

Тому Верховний Суд відхиляє доводи заявника про порушення апеляційним судом норм процесуального права як і твердження заявника про те, що виконавчий лист вважається втраченим нею, оскільки він знаходився у боржника.

Доводи заявника про те, що наданий апеляційному суду оригінал виконавчого листа містить дописи від імені виконавчої служби, а тому не є чинним документом, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права та непогодження з встановленими апеляційним судом обставинами справи.

Відмова у видачі дубліката виконавчого листа не порушує права заявника на виконання судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , оскільки вона безперешкодно може отримати та пред`явити до виконання наявний у справі оригінал виконавчого листа.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судового рішення.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний