Справа №705/2292/20
2/705/1830/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Білик О.В.

за участю секретаря судового засідання Остропольської О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Умань матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання поважною причину пропущення строку прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання поважною причину пропущення строку прийняття спадщини. В позовній заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 25.09.2019 Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Черкаській області складено відповідний актовий запис № 713. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_2 , заповів позивачу. Позивач вказує, що 11.06.2020 він звернувся до приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовської Н.Г. з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру та в зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, про що приватний нотаріус 11.06.2020 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивач посилається на те, що встановлений законом шестимісячний строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини він пропустив по тій причині, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на всій території України установлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020. Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилося 80 років. Відповідно до норм вищевказаної постанови КМУ, люди від 60 років на період встановлення карантину мали перебувати вдома, утримуватися від контактів з іншими особами. Тому, виходячи з вищевикладеного, та хвилюючись за своє здоров`я він не мав можливості подати заяву до нотаріуса до 21.03.2020. Крім того, позивач у позові вказує, що він має лише копію технічного паспорта на вищезазначену квартиру, копію приватизаційного платіжного доручення, копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, будь яких інших документів не має. У зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документ на квартиру, він не зміг пред`явити його до нотаріальної контори для оформлень спадкових прав. За таких обставин він вимушений звернутись з вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про день та час розгляду справи, в підготовче судове засідання не з`явився, проте надав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги він підтримує повністю, просить їх задовольнити, та розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник відповідача Уманської міської ради, в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Однак на адресу суду від представника міської ради надійшла заява, в якій вони просять провести розгляд справи у відсутність їх представника , не заперечують проти задоволення позову.

Згідно з положеннями п.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25.09.2019, актовий запис № 713.

11.01.2018 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю. було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_2 , яким він все майно заповів ОСОБА_1

04.06.2020 виконавчим комітетом Уманської міської ради видано довідку, в якій вказано, що остання реєстрація місця проживання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була зареєстрована: АДРЕСА_2 .

11.06.2020 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовською Н.Г. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру номер АДРЕСА_1 , що залишилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини.

05.12.2000 державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Копиловим В.І. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2

Уманською дільницею Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації виданий технічний паспорт на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 .

7.9.1994 ОСОБА_2 видано приватизаційне платіжне доручення № 12913-ЧК.

13.08.2020 КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» Уманський відділок видано довідку № 1468 про те, що станом на 01.01.2013 квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у Відділку за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2000.

Вимогами статей 1268 та 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину у шестимісячний строк.

Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки вони втратять право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця.

Крім цього, як посилається позивач, причини по яким був пропущений строк для прийняття спадщини є поважними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на всій території України установлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020. Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилося 80 років. Відповідно до норм вищевказаної постанови КМУ, люди від 60 років на період встановлення карантину мали перебувати вдома, утримуватися від контактів з іншими особами.

Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, окрім ОСОБА_1 , спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_2 , не має, а тому позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого та визначення додаткового строку для прийняття спадщини ніяким чином не порушує спадкові права інших осіб.

Через встановлені судом обставини, які суд визнає поважними, позивач був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через обставини, які зазначені вище. Ці причини, на думку суду, пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами як фізичного так і морального характеру для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановлені судом фактичні обставини справи, дають підстави вважати, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин і має право на становлення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Однак, суд враховує, що приватний нотаріус вже відмовила позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з підстав того, що він пропустив строк для прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на відповідну квартиру.

Враховуючи те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне розглянути позивні вимоги про визнання права власності по суті, тому що визначення додаткового строку не захистить права позивача і йому необхідне буде все ж таки звертатись до суду про визнання права власності.

При цьому, суд враховує, що захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Таким чином, суд вважає можливим застосувати захист права власності позивача шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Стосовно позовних вимог позивача в частині визнання права власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , суд вважає зазначити таке.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст. 1233, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання поважною причину пропущення строку прийняття спадщини- підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 206, 258, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Уманської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та визнання поважною причину пропущення строку прийняття спадщини задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Суддя О.В. Білик