Справа № 308/8029/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 січня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

за участю секретаря судового засідання Пошиванюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов мотивує тим, що відповідно він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказує, що у даному помешканні зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_2 не проживає у будинку понад один рік без поважних причин, особистих речей у приміщені не зберігає, участь в утриманні та сплаті комунальних платежів не приймає.

У зв`язку з тим, що відповідач не проживає за адресою АДРЕСА_1 , без поважних причин понад один рік, а у позивача виникають проблеми з оформлення субсидії на комунальні послуги та вчинення інших юридичних дій стосовно належного йому майна, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинку АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився та подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності та задоволити позов.

Відповідач повторно не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема, через повідомлення на офіційному сайті судової влади України.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно договору купівлі-продажу від 20.05.1987 року, зареєстрованого в реєстрі за номером №1014, ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з наданими відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області за вих №3.1.8/8417 від 05.08.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

З дослідженого у судовому засіданні Довідки Худлівської сільської ради Ужгородського району №1090 від 04.07.2019 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , 1959 року народження, ОСОБА_2 , 1983 року народження (не проживає), ОСОБА_3 , 2001 року народження, ОСОБА_4 , 2009 року народження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідач не надала, так само не надала доказів на підтвердження того факту, що залишила квартиру і тривалий час була відсутня в ній з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено.

За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 76,81,141,258,265,354 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 386, 391, 405ЦК України,ст. ст. 72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн. сорок коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданого Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області від 02.12.1997 року;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Суддя Т.Р. ОСОБА_5