справа № 631/31/20
провадження № 2/631/428/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви через не усунення недоліків

17 лютого 2020 року селище міського типа Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до голови Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, Приватного підприємства «Абрис» про відміну протесту прокурора, скасування рішення сільської ради та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до голови Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, Приватного підприємства «Абрис», в якому просить відмінити протест прокурора про скасування рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , 255 0,20 га ОСГ, відмінити незаконне рішення про надання дозволу про передачу в приватну власність земельної ділянки розміром 0,43 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :00:002:0349, :00:002:0350, по АДРЕСА_3 , кадастровий номер :00:002:0390, стягнути з відповідача суму понесених судових витрат, повернути земельні ділянки, якими користувався позивач та дозволити йому виготовити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та виділити їх в натурі з визначенням меж для ведення домоволодіння 0,25 га та особистого селянського господарства з земель комунальної власності, розташованої в АДРЕСА_4 , 255 0,25 га ОСГ, 253-А 1,60 га.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема позивачем у позовній заяві в порушення вимог пункту 2 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України не вказано повні дані про відповідачів по справі, а саме ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Крім того, позивачем в порушення приписів пункту 3 та пункту 10 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України не зазначено ціни позову або вказівки, що це немайнового характеру позов, а також підтвердження, що ним не поданого іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем пред`явлено три самостійні вимоги немайнового характеру, проте до позову додано лише одну квитанцію про сплату судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок. Отже позивачу необхідно було сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру по 840 гривень 80 копійок за кожну вимогу (0,4 х 2102 гривні).

При цьому, суд зазначає, що однією з підстав залишення позовної заяви без руху стало те, що в порушення вимогпункту 4 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, позивач не конкретизував свої вимоги.

У зв`язку із виявленими суттєвими недоліками позивачу було надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, а також роз`яснено наслідки невиконання ухвали суду.

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 403, ОСОБА_1 отримав ухвалу суду від 22 січня 2020 року особисто 01 лютого 2020 року.

04 лютого 2020 року позивач, ОСОБА_1 , через канцелярію суду надав заяву, що була зареєстрована за вхідним № 680/20-вх.відповідно до якої на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 22 січня 2020 рокупросив долучити до матеріалів справи лише квитанцію про сплату судового збору на суму 840 гривень 80 копійок.

Аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги заяву ОСОБА_1 про долучення квитанції про сплату судового збору, судом було встановлено, що позивач в установлений законом та зазначений в ухвалі суду від 22 січня 2020 рокустрок, недоліки, що були підставою для залишення позовної заяви без руху, в повному обсязі так й не усунуті. Строк для усунення недоліків, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, сплинув 11 лютого 2020 року. Ніяких клопотань щодо продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Приписами частини 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно частини 6 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, у зв`язку з не усуненням в повному обсязі недоліків, зазначених в ухвалі суду від 22 січня 2020 року.

Вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд також виходить з приписів частини 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якими встановлено, що суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи вищевказану Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Одночасно, суд вважає за необхідно роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 7 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Також суд вважає за необхідно зазначити що за змістом пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674 VІ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, керуючись статями 4, 13, 175 177, 185, 258, 260, 261, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до голови Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, Приватного підприємства «Абрис» про відміну протесту прокурора, скасування рішення сільської ради та повернення земельної ділянки вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма додатками.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області (відповідно підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська