Справа № 303/3545/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів : Фазикош Г.В., Куштана Б.П.

за участю секретаря: Чучки Н.В.

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 серпня 2019 року у складі судді Монич В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,-

встановив :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що позивач працює приватним підприємцем на торгових місцях №31-32-33 у І-му (промисловому) секторі ТзОВ ГІД міста Мукачево. Відповідачка будучи людиною похилого віку здійснює діяльність на торгових місцях 14 і 17 в першому секторі, навпроти неї, почала досить часто і систематично кашляти протягом робочого дня. Вона та інші продавці почали піднімати питання кашлю невідомого походження з гр. ОСОБА_3 і радити їй побувати на консультації у лікаря (дільничного терапевта, пульмонолога, фтизіатра). На ці пропозиції гр.Шванда реагувала агресивно, пояснюючи свій кашель проявом алергії. Відповідачка категорично відмовлялась пройти обстеження та лікування, а саме зробити рентгенівський знімок грудної клутини, флюрографію, аналіз реакції Манту, аналіз виделень слинної залози на наявність чи відсутність палички Коха, аналіз крові на наявність вірогідного врешті решт туберкульозу. Вона звернулась до адміністрації торгівельного комплексу ГІД на що адмінстрація зобовязала відповідачку пройти обстеження і надати довідку про стан здоровя. В подальшому відповідачка надала адміністрації довідку від терапевта, що вона не знаходиться на диспансерному обліку по хворобам легень, а також довідку з результатом проведення флюрографії, де зазначалось про те що легені в нормі. На даній довідці печатка була розмита, а проходження рентгену було більш ніж шість місяців. Вона знову звернулася до адміністрації, однак даної довідки їм виявилось достатньо. 10 квітня 2018 року вона опублікувала на своїй сторінці соцмережі інтернету на сайті Фейсбук публікацію з метою звернення до людей, що виникла проблема захворювання туберкульозу на торгових місцях 14 та 16. Згідно постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.05.2018 року її, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Відповідачка неодноразово бажала їй смерті, обзиваючи її різними нецензурними словами. На даний момент вона нищить її репутацію, завдає моральної та матеріальної шкоди, адже вона вимушена виборювати правду. Відповідачка на роботі в присутності позивача розповідає іншим продавцям, а саме голосно та нахабно насміхається з неї, обзиває різними словами, виявляє своє зневажливе ставлення. 05.12.2018 року вона звернулася з письмовою заявою до Мукачівського відділу поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , яка безпричинно на робочому місці ображала позивача нецензурними та непристойними словами у присутності приватних підприємців. В подальшому 12.12.2018 року на відповідача було складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП та направлено до суду. 10.01.2019 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП було повернуто для належного оформлення, а в подальшому справа, яка направлена до суду 27.03.2019 року, була закрита на підставі ст.387 КУпАП 10.04.2019 року. Адвокат позивача Гаврилець Т.І. зверталася зі скаргою до начальника поліції ГУНП в З/о щодо проведення службової перевірки та притягнення до дисциплінарної відповідальності за бездіяльність та недбале ставлення до службових обовязків ст.ДОП сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в З/о майором поліції Пацкан М.М., яким було складено адміністративний протокол на ОСОБА_2 на що їй була нада відповідь згідно якої, за результатами проведеного службового розслідування керівництвом Мукачівського ВП ГУНП в З/о вказано старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції Мукачівського відділу поліції ГУНП в З/о майору поліції Пацкану М ОСОБА_4 М. не недопущення порушень вимог адміністративного законодавства України під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни. У період з 22.02.2019 року по 10.05.2019 року позивачка зверталася за медичною допомогою до лікарів, де понесла фінансові витрати, які просить стягнути з відповідача. Причиною звернення до лікарів це душевні страждання, які нанесла їй відповідачка. Поширення відповідачем образливих слів принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, висвітлює її з негативної сторони та завдала позивачу моральної шкоди, яка виразилася у переживаннях, моральних стражданнях, порушенні душевної рівноваги, а також розладом здоров`я.

З огляду на викладене, позивач просила зобов`язати відповідача вибачитись перед нею за приниження її честі і гідності; стягнути з відповідача на її користь 20 000 грн. моральної шкоди, завданої розповсюдженням неправдивих відомостей, що паплюжить її честь і гідність; стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 10 941 грн. 30 коп. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 серпня 2019 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини викладені в позові та безпідставно відмовив в заявленому позові.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та її представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в заявленому позові, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності підстав для захисту немайнових прав позивача та відшкодування заявленої матеріальної та моральної шкоди.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або ) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку, що стверджується копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ідентифікаційний номер НОМЕР_1 від 18.11.1997 року, виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.11.1997 року та свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 (а.с.20-25).

Згідно договору оренди торгової площі №0031-0032-0033 від 29.12.2018 року укладеного між ПП Гід-Н та позивачем ОСОБА_1 , остання здійснює власну підприємницьку діяльність, а саме орендує частину торгового залу, загальною площею 10,8 кв.м. під номером 0031-0032-0033 (а.с.26-28).

Постановою суду від 10.01.2019 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП направлено для належного оформлення до Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, так як досліджені в судовому засіданні матеріали справи, є недостатніми доказами на підствердження чи спростування дійсності обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № НОМЕР_3 від 12.12.2018 року, складеного старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Мукачівського ВП ГУНП в З/о майором поліції ОСОБА_5 щодо гр. ОСОБА_2 (а.с.29).

В подальшому, згідно постанови суду від 10.04.2019 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , за ст.173 КУпАП, закрито на підставі ст.38 КУпАП (а.с.30).

Обгрунтовуючи заявлений позов, позивач вказує на те, що неправомірними діями відповідача принижено її честь та гідність, оскільки відповідач розповсюджує про неї неправдиву інформацію, у зв`язку з чим, у період з 22 лютого по 10 травня 2019 року позивач була змушена звертатись до лікарів ТОВ «Медичний Центр «Медіус» та нести фінансові витрати на консультації та огляд лікарів через душевні страждання, які нанесла їй відповідач.

Як роз`яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року (надалі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній осі будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до п.19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не подано належних і допустимих доказів, які б підтверджували поширення відповідачем негативної інформації щодо позивача, що негативна інформація щодо позивача, принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, і порушує його особисті немайнові права або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Тобто, в даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі.

При цьому, звертаючись до суду із заявленим позовом, позивач просить зобов`язати відповідача вибачитись перед нею за приниження її честі, гідності та ділової репутації.

В п.26 Постанови роз`яснено, що суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання відповідача вибачитись перед позивачем не підлягає до задоволення, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту не передбачається.

Позивачем не доведено і той факт, що саме через дії відповідача, позивач звертався за консультацією до лікарів ТОВ «Медичний Центр «Медіус» та поніс через це витрати.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про недоведеність факту заподіяння позивачу відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру і відсутності підстав для відшкодування матеріальної і моральної шкоди, та обґрунтовано відмовив у даних вимогах.

Суд з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив докази, яким дав правильну оцінку та прийняв законне й обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

З врахуванням наведенного, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прий1няття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: