Справа № 359/4644/20
Провадження № 2/359/2140/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини, -

встановив :

18 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною повноліття; припинити стягнення з ОСОБА_3 аліментів на свою користь на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2014 року; стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на своє утримання в твердій грошовій формі в розмірі 1500 грн. в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 липня 2011 року між нею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалось. В 2014 році позивач мала наміри розірвати шлюб, проте повірила обіцянкам відповідача і обмежилась лише стягненням аліментів на утримання дитини. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03.04.2014 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки доходів. Народження ІНФОРМАЦІЯ_3 другої дитини ОСОБА_6 , нічого не змінило у відносинах між сторонами. Фактично з 01.01.2020 року сімейні стосунки повністю припинилися, сторони перестали проживати разом. Діти проживають разом з позивачем, відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач займається підприємницькою діяльністю та має достатній дохід та задовільний стан здоров`я і має можливість надавати допомогу на утримання дітей. На даний момент позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв`язку з тим, що вона немає ніяких доходів, живе за рахунок соціальних виплат, вважає, що є підстави для призначення їй від відповідача утримання до досягнення дитиною трьох років. Крім того, позивач має ще одну дитину від попереднього шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який також знаходиться на її утриманні.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували щодо припинення стягнення аліментів за рішенням Дарницького районного суду м. Києва на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Разом з тим, з підстав фінансової неспроможності просили відмовити у задоволенні позову в частині вимог про стягнення аліменти на утримання ОСОБА_1 в твердій грошовій формі в розмірі 1500 грн.

Суд, пояснення позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 11 липня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у виконавчому комітету Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 06. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 01 серпня 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 7).

Від цього шлюбу сторони мають двох синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 06 лютого 2012 року виконавчим комітетом Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 8, 9).

Судом також встановлено, що за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03.04.2014 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки доходів (а.с. 12).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року).

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають та перебувають на її утриманні діти : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Вказане підтверджується довідкою Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 196 від 12.02.2020 року (а.с. 11).

Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою й працездатною особою, відомостей про перебування на його утриманні інших осіб, так як і поважності причин, які унеможливлюють сплату аліментів у вказаному в позовній заяві розмірі не надав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем.

В ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV (606-14) «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітноїплати цієї особи.

У зв`язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утриманнядітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , слід визначити в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 2 , 3 ст.84 СК України вказано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином до досягнення ним трирічного віку. Тому суд вважає, що відповідач має змогу надавати дружині грошове утримання, до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій частці в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 18.06.2020 року і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , трьох років.

Наведений розмір обумовлено тим, що внаслідок отримання відповідачем щомісячного заробітку в розмірі 6000 грн. 00 коп. та присудження стягнення з нього на утримання двох синів аліментів в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), який становить 2000 грн. 00 коп., стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною ОСОБА_6 трьох років в розмірі 1500 грн. 00 коп. буде порушенням приписів ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

У позовній заяві позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів, посилається на те, що просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей єдиною часткою. Тому суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2014 року підлягає припиненню, щоб уникнути стягнення аліментів на утримання однієї дитини по двом рішенням.

Враховуючи викладене, суд прийшов висновку, що обставини, на які посилається позивач є підставою для припинення стягнення аліментів на її користь з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2014 року.

При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 18.06.2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст. 141, 180 182, 184, 191 СК України, ст. 4, 12, 81, 133, 141, 258- 260, 263 - 265, 268, 289, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини задовольнити частково.

Припинити з 18 червня 2020 року стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 18 червня 2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій формі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 (нуль) копійок в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 18 червня 2020 року до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 трьох років.

Позивач : ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована та проживає за адресою :АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичних осіб - НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий 06 вересня 2011 року Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області).

Відповідач : ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою :АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичних осіб НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий 10 грудня 2013 року Дарницьким РВ ГУ ДМС України в м. Києві).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 21 грудня 2020 року.

Суддя Л.В. Яковлєва