Справа № 766/662/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2020 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

при секретарі Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми, -

в с т а н о в и в :
Позивач в січні 2020р. звернувся з зазначеним позовом до ОСОБА_2 в якому просить зобов`язати відповідача надати достовірну інформацію щодо точного місця проживання дітей; зобов`язати відповідача надати інформацію щодо відвідування дітьми закладів дошкільної освіти та позашкільного розвитку; зобов`язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні позивача з дітьми у відповідності до умов Договору про спільне виховання дітей не менше 10 днів на місяць за місцем проживання позивача АДРЕСА_1 .Обовязок забирати дітей за місцем їх проживання та повернення дітей в місце їх проживання залишити за позивачем, стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у нього з відповідачем є спільні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20.05.2019 року ним спільно з відповідачем був укладений нотаріальний договір щодо спільного виховання дітей. Проте починаючи з жовтня 2019 р. відповідач чинить перешкоди йому у побаченні з дітьми, грубо порушує умови Договору, чим порушує його права на участь у вихованні дітей і спілкуванні з ними. Крім того , після зміни Відповідачем місця постійного проживання та переїзду до м. Ужгород він був фактично позбавлений можливості спілкування з дітьми особисто. Його пропозиція щодо укладення додаткової угоди до Договору про спільне виховання дітей залишилася без реагування. Просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми шляхом встановлення графіку побачень.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2020 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2020 року позовну заяву в частині вимог про зобов`язання відповідача надати достовірну інформацію щодо точного місця проживання дітей; надання достовірної інформацію щодо відвідування дітьми закладів освіти та позашкільного розвитку; стягнення з відповідача витрати по оплаті судового збору - залишено без розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

01.06.2020р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В даному відзиві відповідач зазначає про те, що не визнає позовні вимоги обґрунтовуючи свою позицію тим, що з кінця жовтня 2019 р. вона разом з чоловіком та дітьми проживає в м.Ужгород, перебуває на військовій службі у державній прикордонній службі України. Спільні з позивачем діти відвідують заклади дошкільної освіти. Не погоджується з твердженнями позивача щодо перешкод у спілкуванні з дітьми або побачення, оскільки з моменту її переїзду батько двічі приїздив на зустріч з дітьми, жодних суперечок або непорозумінь щодо побачення та спільного проведення часу батька з дітьми не було. Крім того спілкування батька з дітьми забезпечується всіма засобами зв`язку. Умови Договору вона не порушувала. Жодного листа, про які вказує позивач, вона не отримувала.

В судове засідання позивач не з`явився, надав на адресу суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. Враховуючи віддаленість проживання дітей від батька та складнощі відвідування він погоджується на менший проміжок часу протягом року з об`єднанням днів відвідування та просить встановити графік не менше 81 дня на рік: під час літніх канікул 60 днів, під час осінніх, зимових, весняних канікул по 7 днів.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, від відповідача надійшла заява на адресу суду про розгляд справи за її відсутності з урахування викладених у відзиві аргументів. Також надала пояснення згідно яких зазначила що не порушувала вимоги Договору щодо спільного виховання дітей , перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми вона не чинить. Крім того в Договорі не міститься вимоги щодо перебування дітей за місцем проживання позивача .

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 14.02.2014р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Суворовського районного УЮ у м.Херсоні батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , актовий запис № 109.( а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 18.10.2016р. Дніпровським районним у місті Херсоні відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , актовий запис № 739.( а.с.8)

Договором щодо спільного виховання дітей (надалі Договір) укладеного сторонами 12.05.2019р.посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стаднік І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1034 визначено реалізацію прав та обов`язків сторін, як батьків дітей, щодо виховання дітей, забезпечення права на спілкування з дітьми, регулярних особистих стосунків.( а.с.9-10)

Сторони домовились, що Батько має право проводити з обома дітьми не менше 10 днів на місяць. При цьому батько має право самостійно забирати дітей з місця їх проживання та зобов`язуються повернути дітей в місце їх проживання в оговорений строк (п. 2.5. Договору). Таким чином було встановлено обсяг часу на особистий контакт батька з дітьми.

На виконання п.2.2 Договору відповідач 11.10.2019р. повідомила позивача про намір зміну свого постійного місця проживання та дітей за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.29)

Відповідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 14.09.2019р. Корабельним у м.Херсоні відділом ЖРАЦС ГТУЮ у Херсонській області Яковищенко В.В. змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Судом встановлено, що відповідач проживає у м.Ужгород та з 31.01.2020р. перебуває на військовій службі у державній прикордонній службі України військова частина НОМЕР_4 м.Чоп ( а.с.48).

Сторонами не оспорюється той факт, що діти проживають разом з матір`ю.

19.06.2020р. обстежено умови проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 про що службою у справах дітей виконавчого комітету Дніпровського у м.Херсона ради складено акт. В приміщенні чисто, затишно, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка, для дітей є окрема кімната з двома ліжками, дитяча парта для занять, будинок з іграшками.

Згідно з ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою ВР України від 27.02.91 р. N 798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, а у статті 18 даної Конвенції зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 4 Конвенції «Про контакт з дітьми» від 15 травня 2003р., яка ратифікована Україною Законом № 166-V від 20.09.2006р. та набрала чинності для України з 1 квітня 2007р., зазначено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини

Питання взаємовідносин між батьками та дитиною також регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема статтями 141, 151, 153, 157-159, якими передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Виходячи з права того із батьків, який проживає окремо від дитини, на спілкування з нею, а також з необхідності захисту прав та інтересів неповнолітнього при спілкуванні із цим батьком (матір`ю), суд у своєму рішенні визначає порядок такого спілкування (час, місце, тривалість спілкування тощо), з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону.

До подачі даної позовної заяви між сторонами був укладений нотаріальний Договір щодо спільного виховання дітей, яким визначено місце проживання дітей та умови спілкування з дітьми, права та обов`язки сторін, згода щодо виховання та розвитку дітей.

Відповідно до чч.1, 3 ст.19 СК у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Позивач не звертався до органу опіки та піклування для розв`язання спору та визначення графіку та способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу у підтвердження того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Навпаки, з пояснень відповідача , викладених у відзиві, вбачається, що позивач двічі приїжджав до дітей у м.Ужгород, де без перешкод з ними спілкувався.

Частинами першою - третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку

як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З нотаріального Договору щодо спільного виховання дітей та відзиву вбачається, що відповідач не заперечує проти зустрічей батька з дітьми у разі попереднього погодження з нею такої зустрічі, тому суд вважає, що позивач не позбавлений можливості спілкуватися з дітьми.

В матеріалах справи відсутній будь-який висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання батька, а також на підставі інших документів, які стосуються саме цієї справи.

Оцінюючи надані позивачем докази у підтвердження чинення йому перешкод у спілкуванні з дітьми, суд вважає, що зазначені посилання позивача належними та допустимими доказами не підтверджені, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Даний спір не може бути вирішений за відсутності належного висновку органу опіки та піклування, а позивач не надав доказів того, що він звертався до органу опіки та піклування, порядок його участі у спілкуванні з дітьми він визначив самостійно на свій розсуд.

Суд вважає за необхідне зазначити, що визначений договором між батьками спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, не є остаточним і не змінним.

Батько не позбавлений права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні дітей, що буде залежати від зміни певних обставин та відповідати, насамперед, інтересам дітей

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 19, 141, 157-159 СК України ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі через Херсонській міський суд Херсонської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 10.12.2020р.