ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/287/20
Провадження №2/477/345/20
07 жовтня 2020 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Козаченка Р.В.,
із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,
розглянувши в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до садівничого товариства "Сонячна поляна" про визнання недійсним та скасування рішення товариства, скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу та зобов`язання внести зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо ухвалення додаткового рішення про прозподіл судових витрат,
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позов до садівничого товариства "Сонячна поляна" (далі - СТ "Сонячна поляна" або Товариство), в якому висунув наступні вимоги:
- визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів СТ "Сонячна поляна", оформлені протоколом від 01 грудня 2019 року;
Рішенням суду від 25 вересня 2020 року в задоволенні позову було відмовлено повністю.

При постановленні рішення питання судових витрат вирішено не було, проте судом при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення було призначено судове засідання з цього питання на 07 жовтня 2020 року.

В призначений день та час на засідання сторони не з`явилися, але їх неявка не є перешкодою в розгляді питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В статті 141 ЦПК України передбачені положення щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Так, у ч. 1 даної статті визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга ціє ж статті).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

У частині четвертій статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод, зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України».

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З врахуванням відмови в задоволенні вимог судові витрати покладаються на позивача.

Представником відповідача під час розгляду справи було заявлено, що у разі відмови в задоволенні позову судові витрати відповідача необхідно стягнути з позивача на його користь. На підтвердження понесених судових витрат представник позивача представив квитанції від 21 квітня, 21 травня, 09 липня, 17 вересня 2020 року до прибуткових касових ордерів, які підтверджують отримання ним в якості оплати за участь у судових засіданнях у ці дні по 500 грн. за кожною квитанцією, всього 2000 грн.

Згідно із документами на представництво відповідача його представник Канавцев В.М. є адвокатом, з яким був укладений договір на представництво у суді від 10 березня 2020 року (том 1 а.с. 134-137). До цих документів ним було також додано розрахунок витрат при участі в цій справі, який передбачав зокрема: всебічне дослідження ситуації - 1 година, ознайомлення із матеріалами справи - 1 година, підбір нормативно-правової бази, яка регулює спірні взаємовідносини - 1 година, написання та оформлення відзиву на позовну заяву - 2 години. В розрахунку зазначено суму гонорару адвоката в розмірі 1000 грн. та додано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10 березня 2020 року, яким підтверджено отримання адвокатом від СТ "Сонячна "поляна"

1000 грн.

Враховуючи об`єм та складність справи, обсяг виконаних робіт щодо підготовки відзиву на позовну заяву, тривалість розгляду справи судом та тривалість участі представника відповідача в судових засідання (майже 5 годин), та виходячи з критерію реальності адвокатських послуг, а також принципу співмірності та розумності їхньої вартості, суд приходить до висновку, що понесені відповідачем судові витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 3000 грн. є правомірними.

Тому, беручи до уваги встановлені обставини та вимоги закону суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення, яким вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши із позивача понесені відповідачем судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Постановити в справі додаткове рішення щодо судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь садівничого товариства "Сонячна поляна" судові витрати у виді витрат на професій ну правничу допомогу в загальній сумі 3000 ( три тисячі) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Сторони:

позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживачння АДРЕСА_1 ;

відповідач - садівниче товариство «Сонячна поляна», , юридична адреса: смт. Воскресенське, Вітовський район, Миколаївська область.

Суддя Р.В.Козаченко