Справа № 442/4408/20
Провадження № 4-с/442/41/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Грицай М.М.,

з участю секретаря Михавко І.І.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Костишина Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі справу за скаргою комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на дії державного виконавця, боржник ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулось комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилика Назара Тарасовича.

Скаргу мотивує тим, що 06.08.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ №442/4408/20 про стягнення з ОСОБА_2 в користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради заборгованості з водопостачання та водовідведення в розмірі 1835,03 грн. станом на 01.07.2020 та 210,20 грн. сплаченого судового збору. 23.08.2020 звернулись до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби з заявою про прийняття до виконання вищевказаного судового наказу. 28.09.2020 державним виконавцем Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилик Назаром Тарасовичем судовий наказ повернуто без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю дати народження та/або РНОКПП боржника, що унеможливлює, на його думку, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу надійшло на їхню адресу лише 09.10.2020, про що свідчить відмітка в розносній книзі Дрогобицького ВДВС. Вважає, що державним виконавцем порушено Інструкцію з організації примусового виконання рішень та ЗУ України « Про виконавче провадження». Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016 «Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» жодних застережень щодо обов`язковості такої інформації, як дата народження, немає. Відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів і не позбавляє виконавця скористатись своїм правом та отримати таку у відповідних установах. Враховуючи викладене, вважають, що державний виконавець не виконав свого посадового обов`язку, а відтак безпідставно та неправомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження. Враховуючи наведене, просять скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримала. Додатково зазначила, що статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначно права та обов`язки виконавця, яких, на її переконання, виконавець Гаврилик Н.Т. не дотримався. Просить задоволити вимоги скарги.

Старший державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Костишин Назар Романович заперечив щодо задоволення скарги з підстав, викладених у відзиві, долученому до матеріалів справи. Додатково пояснив, що для здійснення виконавчого провадження необхідно прийняти його до виконання, що відбувається з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Оскільки виконавче провадження відкрито не було, то й державний виконавець не мав права запитувати у відповідних органах інформацію про дату народження та РНОКПП боржника. Зазначив, що при внесенні відомостей до автоматизованої системи виконавчих проваджень виникає необхідність внести дату народження боржника, так як у протилежному випадку система вибиває помилку і неможливо створити постанову про відкриття провадження. Тому не вважає у випадку повернення виконавчого документу дії державного виконавця протиправними, оскільки у такому документі повинні бути зазначені відомості щодо дати народження боржника та ідентифікаційного коду. Просить відмовити у задоволення скарги.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився і суду про причини неявки не повідомив, хоча повідомлявся про день та час розгляду справи. Проте, неявка боржника не перешкоджає розгляду скарги у відповідності до положень ст.450 ЦПК України.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази справи, суд дійшов наступного висновку.

З копії судового наказу № 442/4408/20 від 06.08.2020, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, вбачається, що із ОСОБА_2 стягнуто в користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради заборгованість з водопостачання та водовідведення в розмірі 1835,03 грн. станом на 01.07.2020 та 210,20 грн. сплаченого судового збору. Судовий наказ набрав чинності 21.08.2020.

З копії повідомлення державного виконавця Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гаврилик Назара Тарасовича від 28.09.2020 вбачається, що судовий наказ № 442/4408/20 від 06.08.2020 повернуто без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю дати народження та/або РНОКПП боржника, що унеможливлює винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право, в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України тощо.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови та порядок примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У пункті 6 частини четвертої 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців визначені положеннями статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, №18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Враховуючи наведене, суд вважає неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилика Назара Тарасовича щодо винесення 28.09.2020 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а тому вважає, що скаргу слід задоволити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на дії державного виконавця задоволити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилика Назара Тарасовича щодо винесення 28.09.2020 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилика Назара Тарасовича, винесеного 28.09.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яким повернуто судовий наказ, виданий 10.09.2020 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі №442/4408/20 про стягнення з ОСОБА_2 в користь КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради заборгованості в розмірі 1835,03 грн та 210,20 грн судового збору

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Повний текст ухвали складено 18.11.2020.

Суддя Грицай М.М.