Справа № 379/1674/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про знаття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просить зняти арешт з нерухомого майна, належного на праві спільної сумісної власності в рівних долях йому та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що накладений 30.06.2004 року за реєстраційним номером обтяження 46788 з об`єктом обтяження арешт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 та скасувати запис про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 33960982 в розділі Державного реєстру речових прав 244.

Позивач, вважаючи, що накладеним арештом на його нерухоме майно порушуються законні права як співвласника щодо вільного користування та розпорядження своїм майном, та, враховуючи, що виконавчі провадження про стягнення з нього заборгованості відсутні, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачем не було подано відзив на позовну заяву.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника.

Треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, причини неявки до суду не повідомили.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу та членам його сім`ї, третім особам по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності, в рівних долях, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.10.2019 першим заступником голови адміністрації Таращанської РДА Київської області, належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с. 14 ).

01.11.2019 під час здійснення державної реєстрації щодо права власності на згадану вище квартиру державним реєстратором було виявлено в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна від 30.06.2004 року за реєстраційним номером обтяження 46788 з об`єктом обтяження арешт нерухомого майна, предмет обтяження квартира, адреса: АДРЕСА_2 . В з в`язку з чим державним реєстратором було перенесено вищевказаний запис про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 33960982 до розділу Державного реєстру речових прав 244 (а.с.15-16).

Позивач маючи намір розпоряджатися належним йому нерухомим майном та не маючи фактично такої можливості через накладення арешту, звернувся 06.11.2019 до відповідача із відповідною заявою. Проте, листом начальника Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області №8315/15.16.41 від 15.11.2019 позивачу було рекомендовано по питанню зняття арешту звернутися до суду.

Так, згідно згаданої відповіді начальника Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист № 2-109 від 19.02.2001, виданий Таращанським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВУЖКГ заборгованості в сумі 1856.75 грн. 07.02.2002 даний виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання, а тому підстав для зняття арешту не було. Згідно даних АСВП всі виконавчі провадження щодо позивача були завершені без виконання, а виконавчі документи повернуті стягувачу (а.с.17).

КП Таращанське ВУЖКГ, згідно витягу з Державного реєстру юридичних осіб припинив свою діяльність 05.07.2018, номер запису :3000665 (а.с. 33-36). Крім того, ні КП «Таращаводоканал», ні КП «Тараща ЖЕП» не є його правонаступниками (а.с.18-19).

В зв`язку з тим, що накладений арешт є перешкодою для позивача, як власника щодо вільного користування та розпорядження своїм майном, та через відсутність підстав для зняття арешту відповідачем, позивач, звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За положеннями ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на момент закінчення) у разі якщо у виконавчому провадженні держаним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого провадження до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про знаття арешту, накладеного на майно боржника.

Враховуючи вищевикладене, та те, що виконавчий лист на підставі якого виникло обтяження було повернуто стягувачу ще у 2002 році, повторно для примусового виконання він не пред`являвся стягувачем, строк пред`явлення виконавчого документу сплив, що подальше існування арешту майна буде становити лише надмірний тягар для позивача і членів його сім`ї, які є співвласниками квартири на яку накладено арешт, такий арешт не є пропорційним до боргових зобов`язань позивача, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 77, 78, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зняти арешт з нерухомого майна, належного на праві спільної сумісної власності в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що накладений 30.06.2004 року за реєстраційним номером обтяження 46788 з об`єктом обтяження арешт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 та скасувати запис про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 33960982 в розділі Державного реєстру речових прав 244.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін