Справа № 315/1653/19
Номер провадження № 2/315/159/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Телегуз С.М.,

за участі секретаря Дмитренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Малинівської сільської територіальної громади в особі Малинівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_3 та дядьком позивачки.

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_3 був єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 та за життя не переоформив спадщину на себе.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який склав заповіт на ім`я позивачки.

Позивач, як спадкоємець за заповітом, вимоги закону виконала, вчасно прийняла спадщину, в установлений законом строк, передбачений ст.1270 ЦК України, до державної нотаріальної контори нею було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого двоюрідного брата.

Однак, перешкодою в реалізації позивачем її законних прав та інтересів, стала відсутність на ім`я померлого правовстановлюючого документу на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами, який є спадковим майном. Усунути цю перешкоду та реалізувати такі права і інтереси позивача можливо лише в судовому порядку.

Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами, а саме: А - житловий будинок (загальною площею 53.9 м.кв. ), а -прибудова, до а козирок, В - літня кухня, Г сарай, Д сарай, Ж - сарай, під Ж - погріб, 3 - вбиральня-душ, К- сарай, Л - сарай, М - сарай, Н - сарай, О - басейна, П - басейна, Р - басейна, № 1 - паркан, № 2 - паркан, № 3 - паркан, № І - замощення, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, подали суду заяву, в якій прохали розглянути справу без їх участі, позов підтримали за тих обставин, які викладені в ньому, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - Малинівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, надали до суду письмову заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Справа розглянута без їх участі на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Матеріалами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.12.2002 року (а.с.17).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами, про що свідчить копія договору купівлі-продажу від 24.03.1994 року (а.с.8-9).

Також матеріалами встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем першої черги був його син ОСОБА_3 , який успадкував все належне померлому майно (копія спадкової справи а.с.50-56).

На успадковані ним земельну ділянку площею 7,7га та грошові вклади останній отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори 18.07.2003року (а.с.55 на зв.).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.11.2018року (а.с.16) ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, не оформивши належним чином прав на успадковане майно, а саме на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами. Тобто не отримав свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок та не зареєстрував свої права на нього.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 -позивачці (а.а.32).

У встановлений строк позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витребуваною судом копією спадкової справи № 11/2019 (а.с.30-59).

Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. від 04.12.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено в ст.1217 ЦК України спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок, виданого на ім`я померлого ОСОБА_3 , порушується право позивача на належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна, за право на спадщину вказаного житлового будинку ніхто не сперечається, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами, підлягають задоволенню.

А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наявними доказами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1225, 1268-1270, 1296-1298 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Малинівської сільської територіальної громади в особі Малинівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами, а саме: А - житловий будинок (загальною площею 53.9 м.кв. ), а -прибудова, до а козирок, В - літня кухня, Г сарай, Д сарай, Ж - сарай, під Ж - погріб, 3 - вбиральня-душ, К- сарай, Л - сарай, М - сарай, Н - сарай, О - басейна, П - басейна, Р - басейна, № 1 - паркан, № 2 - паркан, № 3 - паркан, № І - замощення, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: С.М.Телегуз