Провадження №2/263/2814/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2020 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.О.,
при секретарі Іващенко Н.К.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: Маріупольська міська рада,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , як 1/1 цілого домоволодіння.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області б/н від 16.12.2008 року ( справа № 2-2854 2008 року) є власником житлового будинку літ. А-1 загальною площею 49,80 кв.м, сараю літ. Н-1 площею 6,30 кв.м, сіней літ. а1 площею 8,20 кв.м, сіней літ. а2 площею 7,20 кв.м, гаражу літ. Л-1 площею 19,80 кв.м, убиральні літ. І-1 площею 1,30 кв.м. ( житловою площею 33,90 кв.м., загальною площею 49,80 кв.м) на земельній ділянці 1225,00 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно листа Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради № 06-0110/412-01 від 24.03.2011 року та рішення колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради №95/3 від 27.04.2011 року житловому будинку «А-1», що належить ОСОБА_1 на праві власності та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєна та призначена адреса: АДРЕСА_1 . Він звернуся до державного реєстратора з питання реєстрації майна, як цілого, але йому було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду. Просив визнати право власності, на домоволодіння як 1/1 ціле, а саме житловий будинок літ. А-1 загальною площею 49,80 кв.м., сарай літ. Н-1 площею 6,30 кв.м., сіни літ. а1 площею 8.20 кв.м., сіни літ. а2 площею 7, 20 кв.м., гаражу літ. Л-1 площею 19.80 кв.м. убиральню літ. І-1 площею 1,30 кв.м (житловою площею 33,90 кв.м, загальною площею 49,80 кв.м) розташованій на земельній ділянці 1225,00 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимогу підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала.
Представник третьої особи ОСОБА_3 Г ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення залишила на розсуд суду.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.12.2008 року визнано дійсним договір домашньої угоди (купівлі-продажу) домоволодіння, відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок «А-1», сарай «Н-1», сіни «а1», «а2», гараж «Л-1» і убиральню «І-1», на земельній ділянці 1225 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, житловий будинок Літ. А-1, який належить ОСОБА_1 , рішення Жовтневого районного суду від 16.12.2008 року по справі № 2-2854, вказаний за адресою: АДРЕСА_1 визнано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень статті 13, частини третьої статті 16, статті 319 ЦК у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у зв`язку з визнанням позову.

Керуючись ст.ст.316, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 12, 15, 16, 76, 80-81, 89, 141, 223, 263-265, 279 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа: Маріупольська міська рада, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння, як на ціле (1/1), а саме: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 49,80 кв.м., сарай літ. Н-1 площею 6,30 кв.м., сіни літ. а1 площею 8.20 кв.м., сіни літ. а2 площею 7, 20 кв.м., гаражу літ. Л-1 площею 19.80 кв.м. убиральню літ. І-1 площею 1,30 кв.м (житловою площею 33,90 кв.м, загальною площею 49,80 кв.м) розташований на земельній ділянці 1225,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Ковтуненко