Справа №200/733/19
Провадження № 2/932/2320/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» жовтня 2020 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Цитульського В.І.,

за участю секретаря Батіщевої К.С.,

представників позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 в якому останній просив суд витребувати з чужого незаконного володіння у ФОП ОСОБА_2 склад літ.2Л, загальною площею 251,3 кв.м.

23.10.2020 позивачем подано позовну заяву зі зміною предмету позову, в якій позивачем заявлено додаткову вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.11.2017 зареєстрованого в реєстрі №5045 та договору про поділ нерухомого майна у натурі зі зміною форми власності від 23.11.2017 зареєстрованого в реєстрі за №5047, що посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.

Позивачем визначено відповідачем особу власника майна. Доказом власності відповідача на спірне майно є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із вказаної довідки вбачається, що, власником складу літ.2Л загальною площею 251,3 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу частки нерухомого майна зареєстрованого в реєстрі за №5045, є ОСОБА_2 .

При цьому в судовому засіданні представники позивача підтвердили, що спірним є майно, визначене у вказаній інформаційній довідці.

Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відтак, оскільки на склад літ.2Л, загальною площею 251,3 кв.м. який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право власності, відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто визнано Державою факт існування майна як нерухомості.

В межах даної справи позивачем заявлено віндикаційний позов на підставі ст.ст.387, 388 ЦК України. Тобто спір стосується нерухомого майна, а рішення суду про задоволення позову буде підставою для реєстрації права власності за позивачем на нерухоме майно.

При цьому мотиви позову про набуття позивачем права власності на тимчасову споруду не мають значення, адже позивач просить витребувати у свою власність саме нерухоме майно, що буде мати наслідком (у випадку задоволення позову) припинення права власності у відповідача та виникнення права власності у позивача саме на нерухоме майно, яке зареєстровано в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та внесення відповідних змін у вказаний реєстр.

У цьому контексті звертаю увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 24.04.2019 у справі №442/4490/18, провадження №14-158 цс 19, - за яким вимоги про визнання протиправними дій з прийняття рішень державного реєстратора чи нотаріуса про державну реєстрацію речових прав і обтяжень на нерухоме майно та про скасування цих рішень має розглядати суд, до компетенції якого належить розгляд позовів, які виникають з приводу нерухомого майна, щодо якого державний реєстратор чи нотаріус прийняли вказані рішення.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (виникненням, зміною, припиненням), про недійсність договорів щодо такого майна та застосування наслідків недійсності договору, з приводу невиконання умов договору, предметом якого є нерухоме майно, з приводу звернення стягнення на нерухоме майно.

Вказаний висновок викладений зокрема у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 по справі № 2020/11611/2012 (провадження № 61-1912св20). Такий висновок базується на основі ст.114 ЦПК України у попередній редакції, однак враховуючи аналогічність норм такої норми ст.30 діючого на даний час УПК України може бути застосований у даній справі.

Розгляд справи судами з порушенням правил виключної підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №369/238/15-ц (провадження №14-117цс18).

Про виключну підсудність даного спору вказував і відповідач у заяві від 19.03.2019, єдина підстава залучення якого у якості відповідача це наявність у нього власності на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, оскільки нерухоме майно з приводу якого виник спір розташоване за адресою ( АДРЕСА_1 ), яка відповідно до адміністративно-територіального поділу відноситься до Чечелівського району м.Дніпра, дана цивільна справа територіально підсудна Красногвардійському районному суду м.Дніпропетровська.

Суд звертає увагу також на те, що ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2019, провадження №2/200/70/19 дану справу було передано за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Проте ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2019 (провадження №2/204/1146/19) дана справа була повернена до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

При цьому мотиви вказаної ухвали обмежуються аналізом одного із доказів, наданих позивачем та не враховають факту реєстрації права власності на спірне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та наслідків розгляду даної справи у вигляді змін у такому реєстрі в частині власника саме нерухомого майна. Можливо позивач і мав набути у 2012 році право на тимчасову споруду, проте у позові ставить вимогу про витребування об`єкту нерухомості, право власності на який набуто відповідачем у 2017 році.

Враховуючи вищенаведене, а також наслідки вирішення спору із порушенням правил виключної підсудності, Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська не має права розглядати дану справу та змушений передати справу на розгляд Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.30-32, 158 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння передати на розгляд до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвалу складено, підписано та оголошено 23.10.2020.

Суддя В.І.Цитульський