ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1430/20
провадження № 2/691/632/20
УХВАЛА

21 грудня 2020 рокум. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Синиця Л.П., розглянувши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 до Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування заходів забезпечення позову та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області в порядку цивільного судочинства (позовного провадження), про скасування заходів забезпечення позову та зняття арешту з майна.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 14.12.2010 справа № 2-1/11р., згідно якої накладено арешт на нерухоме майна, а саме: житловий будинок, 65/200 частини будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється він ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), та зняти арешт з вказаного майна. ОСОБА_1 (позивач) зазначає, що 21.10.2010 року Відділом державної виконавчої служби Городищенського районного управління юстиції, головним державним виконавцем Кулиною В.С., на підставі ухвали суду, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження АА № 976837, та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, 65/200 ч. будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являється він (виконавче провадження 23337961). На сьогоднішній день, рішення у справі виконано в повному обсязі, а виконавче провадження № 23337961 з примусового виконання ухвали про забезпечення позову - 22.10.2010 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням. Проте, питання про зняття арешту на нерухоме майно державним виконавцем не вирішено, і наявність арешту є перешкодою розпоряджатись майном. На звернення до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо зняття арешту з майна боржника на нерухоме майно, відмовлено та рекомендовано звернутися для вирішення вказаного питання до суду. ОСОБА_1 (позивач) вказав, що, у зв`язку з тим, що виконавче провадження завершено, а арешт майна не знято, це порушує його законні права та інтереси як власника нерухомості.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи приходжу до такого висновку.

Законодавець у частині 1 статті 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно ч.1 ст.16 ЦК України, можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд з цією метою повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.3 ст.16 ЦК України).

Публічно - правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

В судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ЗУ "Про виконавче провадження).

Аналізуючи норми ЗУ "Про виконавче провадження" та роз`яснення, надані Верховним Судом (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 607/3894/17), де суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України (арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби).

Заява про зняття арешту подається стороною справи, якщо арешт накладений судом відповідно до глави 10 ЦПК України. Так, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.1 ст.158 ЦПК України).

Таким чином, питання арешту майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, не стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, так як виконавче провадження закінчено, та арешт на майно, як зазначає ОСОБА_1 накладався на підставі ухвали Городищенського районного суду Черкаської області про забезпечення позову, під час розгляду цивільної справи № 2-1/11р. в суді, слід розглядати за правилами глави 10 ЦПК України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України).

Відтак, заява (клопотання) про скасування заходів забезпечення позову підлягає розгляду в порядку, передбаченому главою 10 ЦПК України, а не в порядку позовного провадження, отже, у відкритті провадження, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 186 ч.1, 352, 353, 354, 355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за матеріалами № 691/1430/20, за позовною заявою ОСОБА_1 до Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування заходів забезпечення позову та зняття арешту з майна.

Ухвала суду може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. П. Синиця