Справа 688/2760/20
№ 2/688/847/20
Рішення

іменем України

29 грудня 2020 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Босюка В.А.,

при секретарі Кулеші Л.М.,

з участю відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.03.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит, розмір якого в подальшому збільшився до 16000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 28.07.2020 року допустив заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 23701,93 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судовому засіданні 07.12.2020 року позов визнав частково, в судове засідання 29.12.2020 року не з`явився, направив письмові пояснення, згідно яких оспорює правильність розрахунку заборгованості, оскільки крім тіла кредиту у розрахунок включенні інші платежі, які не передбачені кредитним договором, банком не надано доказів на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 29.03.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до даних довідки АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н отримав чотири кредитні картки, останню з яких отримав 30.11.2017 року за № НОМЕР_1 строком дії до травня 2021 року.

Згідно даних довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , останнє збільшення кредитного ліміту відбулось 29.08.2017 року, який становив 16000 грн., а 03.03.2020 року кредитний ліміт зменшено до 0.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 станом на 30.07.2020 року вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи вищевказане, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті-заяві від 29.03.2012 року, підписаної сторонами, не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, на підтвердження позовних вимог, крім самого розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.03.2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження № 342/180/17).

За наведених обставин, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не підписані позичальником, а самі Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.03.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.09.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку.

Згідно з розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, заборгованість за тілом кредиту понад встановлений ліміт (16000 грн) виникла у зв`язку з погашенням процентів за рахунок тіла кредиту, що не передбачено укладеним між сторонами договором.

Позивач мотивує поданий позов тим, що у позивача утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 23701,93 грн, що є не чим іншим як нарахуванням відсотків за користування коштами та включення їх безпідставно до тіла кредиту. При цьому суд виходить з того, що простроченим тілом кредиту не може бути більший розмір, ніж надана сума позичальникові у кредит, тому таке нарахування суперечить логічному його змісту, закону та ніяким договором погодженим із позичальником не підтверджене.

За наведених обставин до стягнення підлягає тіло кредиту в розмірі кредитного ліміту в сумі 16000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 1419 грн. 06 коп. (16000 становить 67,51% від 23701,93. 67,51% від 2102 = 1419,06).

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570, МФО № 305299, на рахунок № НОМЕР_3 заборгованість за договором б/н від 29.03.2012 року, що виникла станом на 28.07.2020 року в розмірі 16000 (шістнадцяти тисяч) грн. та 1419,06 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Хмельницький апеляційний суд через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В.А. Босюк