263/9509/20
2/241/377/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

22.12.2020 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Затворницька Олена Миколаївна до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування арешту нерухомого майна, накладеного в межах кримінального провадження, суд

ВСТАНОВИВ:

05.08.2020 року представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування арешту нерухомого майна, накладеного в межах кримінального провадження, посилаючись на наступне.

На підставі договору купівлі-продажу №29 від 25.01.2006 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежитлова будівля-магазин за адресою АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день ОСОБА_1 має перешкоди у реалізації свого права на продаж свого майна через наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не знятого/не погашеного обтяження на домоволодіння за цією ж адресою на попереднього власника ОСОБА_2 . Відповідно до відомостей з інформаційної довідки з ДРРП обтяження домоволодіння було накладено на підставі постанови б/н (справа № 80-1679) від 14.02.2006, відділу «ВВС та ОЗ» СУ УМВС України в Донецькій м. Маріуполя, слідчим Прохоровим В.А. яке зареєстроване Першою маріупольською державною нотаріальною конторою за № 2880357 від 15.02.2006 року.

У відповідь на адвокатський запит Перша маріупольська державна нотаріальна контора надала інформацію, що стосується відомостей з електронної бази даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформація, що була внесена оператором Державного підприємства «Інформюст» до Єдиного реєстру заборон, не є нотаріальною дією, так як нотаріуси арешти на об`єкти нерухомого майна не накладають та запропонували звернутися до належного адресата, а саме до обтяжувача.

Відповідно до отриманої інформації слідчого управління ГУНП в Донецькій області встановлено, що 30.06.2006 року на підставі ст.232 КПК (в редакції 1960 року) - України кримінальну справу №80-1679 за ч.4 ст.190, ч.3 ст. 209, ч.ч.2,3 ст.358, ч.2 ст.366 направлено до суду та відомості щодо повернення вказаної кримінальної справи органу досудового розслідування для додаткового розслідування у СУ ГУНП в Донецькій області відсутні.

На сьогоднішній день вказаний договір купівлі-продажу, згідно якого позивач придбав вказану нежитлову будівлю-магазин жодною із сторін не оскаржувався, є дійсним та законним. З боку позивача усі умови за договором були виконані, вартість майна сплачена у повному обсязі, претензії у сторін правочину або третіх осіб відсутні.

Крім того, ОСОБА_1 не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у кримінальному провадженні, в межах якого було накладено арешт на домоволодіння ОСОБА_2 .

Даний арешт не був скасований в порядку визначеному нормами КПК України, і на даний час позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном, чим порушуються права позивача як власника.

Таким чином ОСОБА_1 просить суд скасувати арешт з домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . А також, розглянути справу в порядку та за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також надавши відзив на позовну вказавши таке. Слідчим управлінням ГУМВС України в Донецькій області у 2006 році розслідувалась кримінальна справа № 80-1679. В ході проведення досудового слідства був накладений арешт на майно, а саме на нежитлову будівлю-магазин за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстровано на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 . Відомості щодо накладання арешту на майно 14.02.2006 року за вих. № 4/89-1679 СУ ГУМВС України в Донецькій області було направлено до БТІ м. Маріуполя, Першотравневого району Донецької області та Першу державну нотаріальну контору м. Маріуполя для виконання.

З огляду на докази, які надала позивач до суду, продаж магазину за вказаною адресою ОСОБА_2 покупцю ОСОБА_1 відбулась 21.02.2006, тобто після накладання арешту, який на час продажу скасовано не було.

За результатами судового розгляду зазначеної кримінальної справи Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 13.12.2007 винесений вирок, який набрав законної сили 29.12.2007 року. Таким чином, на теперішній час існує судове рішення, яке набрало законної сили, де повинно бути вирішено питання щодо арештованого майна, що є предметом спору в цій справі. А тому вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 потрібно відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, на підставі договору купівлі-продажу №29 від 25.01.2006 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежитлова будівля-магазин за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як вбачається з відповіді на запит від 15.07.2020 року №1735/01-16 Перша маріупольська державна нотаріальна контора надала інформацію, що стосується відомостей з електронної бази даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформація, що була внесена оператором Державного підприємства «Інформюст» до Єдиного реєстру заборон, не є нотаріальною дією, так як нотаріуси арешти на об`єкти нерухомого майна не накладають та запропонували звернутися до належного адресата, а саме до обтяжувала (а.с.10).

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит від 21.07.2020 року відповідно до отриманої інформації слідчого управління ГУНП в Донецькій області встановлено, що 30.06.2006 року на підставі ст.232 КПК (в редакції 1960 року) - України кримінальну справу №80-1679 за ч.4 ст.190, ч.3 ст. 209, ч.ч.2,3 ст.358, ч.2 ст.366 направлено до суду та відомості щодо повернення вказаної кримінальної справи органу досудового розслідування для додаткового розслідування у СУ ГУНП в Донецькій області відсутні (а.с.12).

Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У постанові Верховного Суду України від 26 червня 2013 року у справі № 6-58цс13 зроблено висновок, що: «права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Разом із тим віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном. Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна».

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Разом з тим позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з частиною першою статті 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Пунктом 2 частини першої статті 399 ЦК України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна (стаття 400 ЦК України).

Отже, судом встановлено що слідчим управлінням ГУМВС України в Донецькій області у 14.02.2006 році був накладений арешт на майно, а саме на нежитлову будівлю-магазин за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстровано на ОСОБА_2 . 21.02.2006 року відбувся продаж магазину за вказаною адресою, тобто після накладення арешту, який на час продажу скасовано не було. (а.с.42-43).

Таким чином оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню, оскільки це питання слід вирішувати суду, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження в рамках якого арешт на вищевказане майно було накладено, або іншому складу суду в рамках кримінального судочинства за відповідною заявою.

На підставі статті 215, 216, 387, 388, 397, 399, 400, 655 ЦК України, керуючись статтями 200, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 ), в інтересах якої діє адвокат Затворницька Олена Миколаївна до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (місце знаходження за адресою: вул. Італійська, буд. 32, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) про скасування арешту нерухомого майна, накладеного в межах кримінального провадження відмовити у повному обсязі.

Повний текст складений 28.12.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області може бути подана до Донецької апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко