Провадження №2/521/518/20
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.,
секретаря судового засідання Петренчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованим/знятим з реєстрації по Одесі та Одеській області не значиться) про скасування заходів забезпечення та зняття арешту, -
Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом та просив суд: зняти арешт з квартири за АДРЕСА_2 , який був накладений в рамках цивільного провадження за №2-5474/2009 р., обґрунтував свої вимоги наступним.
Згідно матеріалів позову, 13.07.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про забезпечення позову по цивільній справі №2-5474/2009 р., згідно до якої: заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено; накладено арешт на квартиру за АДРЕСА_2 , та на приміщення АДРЕСА_3 . 24 травня 2012 року Малиновським районним судом м.Одеси було ухвалене рішення по цивільній справі за №1519/2-146/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, згідно до якого: зобов`язано ОСОБА_2 повернути квартиру АДРЕСА_2 її власнику ОСОБА_1 . Квартира належить позивачу згідно розпорядження органу приватизації від 25 червня 2007року за № 205337, за згодою дружини ОСОБА_3 , позивач приватизував квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,0 кв.м., про що видане свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.06.2007 року, зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 27.06.2007 р.
На даний час в позивача з`явилась необхідність та бажання продати квартиру, але після звернення до нотаріуса, з`ясувалось що на квартирі є арешт, а тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту.
Позивач у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, у якій просив слухати справу, призначену на 11.02.2020 року, без його особистої участі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надавав.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають не задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 13.07.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про забезпечення позову по цивільній справі №2-5474/2009 р., згідно до якої: заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено; накладено арешт на квартиру за АДРЕСА_2 , та на приміщення АДРЕСА_3 .
Судом встановлено, що, 24 травня 2012 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалене рішення по цивільній справі за №1519/2-146/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, згідно до якого: зобов`язано ОСОБА_2 повернути квартиру АДРЕСА_2 її власнику ОСОБА_1 . Квартира належить позивачу згідно розпорядження органу приватизації від 25 червня 2007року за № 205337, за згодою дружини ОСОБА_3 , позивач приватизував квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 29,0 кв.м., про що видане свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.06.2007 року, зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 27.06.2007 р.
Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
На підставі ч. 1 ст. 158 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 , як учасник цивільної справи №2-5474/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, вправі звернутися до суду із мотивованим клопотанням про скасування вжитих заходів забезпечення позову та скасувати накладені арешти на підставі ухвали суду.
Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Отже, судовому захисту підлягає не будь яке право, а лише те, яке порушено, не визнається або оспорюється.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Таким чином при розгляді справи суд, повинен з`ясувати чи було порушення цивільного права позивача або встановити фак т оспорювання такого справа з боку інших осіб, та чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб обраним особою.
В даному випадку сторона позивача не надала жодного доказу наявності з боку відповідача дій, які б порушували її права.
Крім того у відповідності до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином звернення до суду з позовними вимогами, що полягають у звільненні майна з-під арешту (скасування арешту) являється крайнім заходом, у разі неможливості застосувати до правовідносин п. 1-9 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, постановою Верховного Суду від 02.10.2019 р. у справі № 815/110/16 зроблено висновок, усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.
Отже, позовні вимоги про оскарження дій/бездіяльності відповідача стосуються вчинення (невчинення) судом передбачених процесуальним законом дій, тому не можуть бути оскаржені поза межами порядку, передбаченого процесуальним законом (як адміністративним, так і цивільним).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення та зняття арешту не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує те, що оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з цим судові витрати за рахунок відповідача не компенсуються.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст. 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 12, 141, 263, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованим/знятим з реєстрації по Одесі та Одеській області не значиться) про скасування заходів забезпечення та зняття арешту відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
С У Д Д Я: І.А. Бобуйок