Справа № 303/1630/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гутій О.В

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємець ОСОБА_3 про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку-,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємець ОСОБА_3 про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявив клопотання, відповідно якого просить застосувати до ОСОБА_3 заходи процесуального примусу у виді штрафу за неподання доказів, витребуваних ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2020 року без поважних причин.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 27 березня 2020 року витребувано від фізичної особи - підприємець ОСОБА_3 : наказ № 1 від 17.09.2018 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 на посаду касира контролера, виданого ФОП ОСОБА_3 ; наказ № 3 від 28.02.2020 року про звільнення з роботи ОСОБА_2 з посади касира-контролера, виданого ФОП ОСОБА_3 ; заяву ОСОБА_2 про звільненя на підставі якої було оформлено звільнення; довідку про розмір середнього заробітку ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно частини четвертої статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Із положень статті 143 ЦПК України випливає, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення шляхом постановлення ухвали.

Згідно пункту 5 частини першої статті 144 ЦПК України, заходом процесуального примусу є штраф.

Пунктами 1 частини другої статті 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Визначаючись щодо наявності підстав для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, суд вказує на наступне.

Частинами шостою, сьомою, восьмою статті 84 ЦПК України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_4 отримав ухвалу суду від 27.03.2020 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення ( а.с. 49) та розпискою від 20.07.2020 року. Крім того представник відповідача ОСОБА_5 ознайомився з матеріалами справи 23.09.2020 року ( а.с. 85).

Також судом направлявся лист 24.09.2020 року про виконання вимог ухвали суду від 27.03.2020 року. ( а.с. 92).

Таким чином з наведеного випливає, що відповідачу достеменно відомо про ухвалу суду та такий навмисно не виконує вимоги ухвали від 27.03.2020 року.

Відтак, суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_3 не виконує покладені на нього обов`язки, а саме: подавати усі наявні докази в порядку та строки, встановлені судом; виконувати інші процесуальні обов`язки встановлені законом або судом.

Натомість представник відповідача подав заяву про продовження процесуального строку виконання ухвали суду від 27.03.2020 року в частині витребування доказів, посилаючись на неможливість її виконання через оголошений на території України карантин.

Згідно із ч. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте, причини невиконання ухвали суду про витребування доказів, вказані представником відповідача, не можуть бути визнані поважними і такими, що обумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, оскільки докази могли бути направлені суду і засобами зв`язку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 заходу процесуального примусу шляхом стягнення з останнього в дохід Державного бюджету штрафу в розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630,60 гривень.

Керуючись ст.ст 84,144,148, 260, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід Державного бюджету штраф в розмірі 630,60 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча О.В.Гутій