Провадження № 2/161/746/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 листопада 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» про відшкодування майнової шкоди у вигляді реальних збитків, завданих затопленням квартири та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» про відшкодування майнової шкоди у вигляді реальних збитків, завданих затопленням квартири та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 27.05.2019 року близько 8-9 год. ранку відбулось затоплення її квартири, на підставі чого, комісією у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 29.05.2019 року було складено відповідний акт про наслідки залиття та зазначено про виявлення прориву стояка трубопровода холодного водопостачання між першим і другим поверхом, що стало причиною затоплення і нанесення збитків. Обслуговування вказаного будинку, прилеглих до нього споруд та прибудинкової території, зокрема, послуги з водопостачання здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.», яке, в свою чергу, актом комісії обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 29.05.2019 року зафіксувало розміри пошкоджень, завданих підтопленням квартири позивача та встановило причину підтоплення: сталася аварія на стояку трубопровода холодного водопостачання на рівні кв. 74. Стояки холодного, гарячого водопостачання і водовідведення проведені в штрабі. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 359/5 від 15.07.2019 року, проведеної судовим експертом Серединським О.А на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 для ліквідації наслідків затоплення становить 11 249, 00 грн. Крім того, з вини відповідача їй завдано і моральну шкоду, яка полягає в порушенні її права власності та членів її сім`ї, в переживаннях та стражданнях з приводу затоплення, яке створило дискомфорт та нервове напруження, оскільки в приміщенні постійно відчувається волога, сирість та запах плісняви. Внаслідок затоплення вона не могла використовувати майно за призначенням та змушена витрачати час та кошти для проведення експертизи, що вплинуло на її звичайний ритм життя та завдало емоційний дискомфорт та стрес. Розмір моральної шкоди оцінює в 3 000, 00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, в тексті позовної заяви у відповідності до розрахунку, просить стягнути з відповідача на її користь 11249, 00 грн. матеріальних збитків. Водночас, в прохальній частині вказує суму матеріальних збитків 17 249, 00 грн., також, просить стягнути 3 000, 00 грн. моральної шкоди. Крім того, відшкодувати понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 768, 40 грн. та 10 000, 00 грн. витрат на правову допомогу.

Позивач в письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав. Вважає, що долучений позивачем Акт «Про наслідки залиття нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 » від 29.05.2019 року не відповідає встановленій Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій формі і складений односторонньо без участі уповноважених осіб відповідача. Зафіксований об`єм пошкоджень в Акті обстеження квартири від 29.05.2019 року, складеному працівниками ТзОВ «М.Ж.К.», що не відповідає об`єму пошкоджень, врахованих при складанні висновку будівельно-технічної експертизи № 359/5 від 15.07.2019 року. Крім того, відповідач вважає, що після введення в експлуатацію в обладнання та елементи будинку АДРЕСА_4 без відповідних дозволів і погоджень було внесено зміни та самочинно змінено прокладання водопровідних і водовідвідної мереж влаштуванням горизонтального перекриття вертикального каналу прокладки стояків внутрішнього холодного і гарячого водопостачання та водовідведення (шахти, штраби) на рівні підлоги в квартирі позивача ОСОБА_1 . Тобто перекрито вільний вертикальний прохід, що заборонено Державними будівельними нормами.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши подані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 є співвласником квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 33-36).

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, 27.05.2019 року близько 8-9 год. ранку відбулось затоплення її квартири, у зв`язку з чим, комісією у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 29.05.2019 року було складено відповідний Акт про наслідки залиття, в якому вказано про виявлення прориву стояка трубопровода холодного водопостачання між першим і другим поверхом, що стало причиною затоплення і нанесення збитків (а.с.37).

Обслуговування будинку, в якому проживає позивач, прилеглих до нього споруд та прибудинкової території, зокрема, послуги з водопостачання здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.».

Актом комісії ТзОВ «М.Ж.К.» обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 29.05.2019 року зафіксовано розміри пошкоджень, завданих підтопленням квартири та встановило причину підтоплення: сталася аварія на стояку трубопровода холодного водопостачання на рівні кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стояки холодного, гарячого водопостачання і водовідведення проведені в штрабі (а.с.48).

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 359/5 від 15.07.2019 року, проведеної судовим експертом Серединським О.А на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 для ліквідації наслідків затоплення становить 11 249, 00 грн.

Доводи відповідача з приводу того, що долучений позивачем Акт «Про наслідки залиття нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 » від 29.05.2019 року не відповідає встановленій Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій формі і складений односторонньо без участі уповноважених осіб відповідача, а також, що зафіксований об`єм пошкоджень в Акті обстеження квартири від 29.05.2019 року, складеному працівниками ТзОВ «М.Ж.К.», не відповідає об`єму пошкоджень, врахованих при складанні висновку будівельно-технічної експертизи № 359/5 від 15.07.2019 року до уваги не приймається.

Доказів тому, що розмір понесеної позивачем матеріальної шкоди має інший розмір, аніж той, що вказаний у висновку будівельно-технічної експертизи № 359/5 від 15.07.2019 року, відповідачем суду не надано. Відповідач розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд та не заявив клопотання про призначення у справі повторної судової будівельно-технічної експертизи на доведення своєї позиції.

Акт комісії ТзОВ «М.Ж.К.» обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 29.05.2019 року не може бути прийнятий судом як беззаперечний доказ зафіксованого розміру пошкоджень, оскільки складений односторонньо без залучення сторони позивача, а також, у ньому відсутнє зазначення про відмову позивача підписати даний Акт.

Посилання відповідача на самовільне втручання позивача у водопровідні і водовідвідні мережі судом не приймаються до уваги як безпідставні та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг і включають: прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо, тобто до переліку вказаних послуг проведення капітального ремонту не відноситься.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень та своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Рівень та якість надання відповідних послуг передбачено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року (далі Правила).

Відповідно до п. 2 Правил,- технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідач не спростував своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття, не заявлялось та не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Враховуючи те, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття належної їй квартири, суд приходить до висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, зазначала, що зазнає душевних переживань та страждань у зв`язку з пошкодженням її майна затопленням, оскільки в приміщенні постійно відчувається волога, сирість та запах плісняви. Внаслідок затоплення вона не могла використовувати майно за призначенням та змушена витрачати час та кошти для проведення експертизи, що вплинуло на її звичайний ритм життя та завдало емоційний дискомфорт та стрес.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ТзОВ «М.Ж.К.» у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим є причинно-слідчий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеню та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані вимушеними змінами у її житті, погіршенням умов проживання, наявності постійного дискомфорту, який був спричинений вологою та сирістю належного останній житлового приміщення впродовж тривалого часу.

Виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, в тому числі, й психологічного, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди кошти у заявленому позивачкою розмірі 3 000 грн.

На думку суду, вищевказана сума є обґрунтованою та буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань, істотності змін у житті ОСОБА_1 .

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням зазначеного, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768, 40 грн. покладається на відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, представником позивача ОСОБА_1 у даній справі був адвокат Смоленський Д.П., який діяв на підставі ордеру серії ВЛ № 069324, договору про надання правової допомоги від 16 вересня 2019 року № 16-09/02 та додаткової угоди № 1 (замовлення) від 18.10.2019 року до договору про надання правової допомоги від 16 вересня 2019 року № 16-09/02 (а.с. 132 133, 135).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу подано квитанцію до прибуткового касового ордера № 2310102 від 23.10.2019 року на суму 5 000, 00 грн. та акт виконаних робіт від 23.10.2019 року з детальним описом робіт (наданих послуг) та зазначенням про отримання 10 000, 00 грн. оплати (а.с. 134, 136).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Верховний Суд в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц висловив позицію, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд бере до уваги, що договір про надання правової допомоги укладено 16.09.2019 року, затоплення відбулось 27.05.2019 року, отже значний обсяг дій щодо досудового вирішення спору та збирання доказів позивач вчиняла без участі адвоката Смоленського Д.П., в т.ч. дії для про проведення будівельно-технічної експертизи.

За таких обставин витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000, 00 грн., оскільки саме такий розмір їх оплати підтверджено доказами, що визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 89, 102, 110, 141, 247, 258, 259, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» (43024, м. Луцьк, просп. Соборності, 19б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 19.02.1997 року) 11 249 (одинадцять тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 00 коп. матеріальної та 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» (43024, м. Луцьк, просп. Соборності, 19б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 19.02.1997 року) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 10.11.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк