Дата документу 15.01.2020
Справа № 320/290/18
Провадження № 2/937/50/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.,

за участі секретаря судового засідання Фурсової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, шляхом їх збільшення та про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів, на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2007 року, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2018 та до повноліття дитини; стягнути з відповідача на її користь 50 % від додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1319 грн. 50 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2007 року були стягнуті із відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень. На підставі зазначеного судового рішення був виданий виконавчий лист. Зазначає, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, значно змінився матеріальний стан родини позивача. Так, малолітній син ОСОБА_3 навчається у школі, відвідує навчання у спортивній школі, у зв`язку з навантаженням у навчанні та спорті потребує щорічного оздоровлення у дитячих таборах, а тому розмір витрат на утримання дитини значно зріс, дитина потребує значних додаткових витрат. В теперішній час позивачка працює та отримує заробітну плату в розмірі 3578 грн. 12 коп. Зазначає, що з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечувати потреби сина. Більш того, розмір аліментів, встановлений рішення суду визначався за критеріями встановленого розміру прожиткового мінімуму на 2007 рік, та не теперішні час є вкрай низьким. Вважає за необхідне зазначити, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі оскільки постійно працює та отримує регулярний дохід. З огляду на викладене та враховуючи положення чинного законодавства позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимцясь РА. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

10 червня 2019 року постановлено ухвалу Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про направлення судового доручення до Компетентного Суду Російської Федерації про вручення відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , копію уточненого позову з копіями додатків до нього та допитати його у якості відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 28 грудня 2019 року на електронну пошту Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від відповідача надійшла електронна форма звернення, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 позов визнає частково. Відповідно до виконавчого листа з нього стягуються аліменти на користь позивачки на утримання їх дитини у розмірі 250 грн., проте за усної домовленістю він сплачує позивачці 500 грн. Крім того, він передав половину вартості путівки близько 2800 грн. у дитячій табір для дитини через свого батька. Згоден сплачувати аліменти в розмірі Ѕ прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством України для дитини від 6 до 18 років. Не згоден сплачувати додаткові витрати на дитину, оскільки їх син здоровий, спортсмен, а тому в додаткових витратах немає потреби. Також додає, що за матеріальної можливості він надає синові матеріальну допомогу. Просить суд врахувати, що він з нинішньою сім`єю дружиною та малолітньою дитиною мешкає в жилому приміщенні на підставі договору оренди, свого житла не має, на його утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_4 та дружина, яка не працює.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2005 року, шлюб розірвано рішенням суду.

Від цього шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 /а.с.7/.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2007 року задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

На підставі вказаного рішення, видано ОСОБА_1 виконавчий лист № 2-4481 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень, починаючи стягнення з 22 серпня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.8/.

Згідно довідки про склад сім`ї № виданої 11 січня 2018 року старшою по будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.10/.

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 працює у КЗ «Мелітопольський дитячий санаторій» ЗОР на посаді медичної сестри, загальна сума її доходу без врахування аліментів за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 становить 20804 грн. 79 коп.; за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року становить 24328 грн. 97 коп./а.с.75/.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина ОСОБА_3 навчається у 7-Б класі Мелітопольської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11/а.с.76/

Крім того, дитина ОСОБА_3 відвідує навчання у КЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа № 1» ММР ЗО, що підтверджується довідкою № 535-18 від 29.10.2018. ОСОБА_3 займається на відділенні стрибків на батуті (акробатичній доріжці) та є учасником чемпіонатів України, всеукраїнських та обласних змаганнях зі стрибків на батуті (акробатичній доріжці), має спортивний розряд «Кандидат у майстри спорту України»/а.с.73/.

Відповідач сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно.

Як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 43 від 18.06.2014 позивачка ОСОБА_1 сплатила 889 грн. за путівку до дитячого табору у 2014 році/а.с.74/.

Як вбачається з копії квитанції № 15794568 від 14.06.2016 позивачка ОСОБА_1 сплатила 1750 грн. за путівку до дитячого табору у 2016 році/а.с.13/.

Суд вважає, що фактично понесені ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в 2014 та 2016 роках становлять 2639 грн., що підтверджується відповідними доказами.

З огляду на зазначене позивач вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, окрім щомісячних аліментів, оскільки такі витрати викликані розвитком здібностей дитини, та необхідних додаткових витрат, які спрямовані на оздоровлення сина.

Відповідач не заперечує, що він працевлаштований та отримує заробітну плату, а отже здатний та має можливість надавати допомогу на утримання дитини ОСОБА_3 .

Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом про збільшення розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини.

Положеннями ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Абзац другий частини другої статті 182 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки).

Вищенаведений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).

Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн., через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим, 250 гривень аліментів не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір навіть менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

У відповідності до частини 3 ст. 12 та частин 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленим цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання відповідача на те, що він і так виплачує аліменти, цікавиться їх дитиною, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки за законом він зобов`язаний утримувати сина, його дитина росте і потребує більше коштів для розвитку і виховання, навчання, лікування. Позивачка потребує додаткових зусиль і коштів для організації життя дитини та її утримання.

Не може суд прийняти до уваги незгоду відповідача з частиною позову, оскільки вона спростовується вищенаведеним, відповідач не надав суду доказів, які б доводили ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 250 гривень, щомісячно, на 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 в сумі 1319 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача про збільшення розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат на дитину є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі (на день подачі позову) 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 79, 84, 180-183, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, шляхом їх збільшення та про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 2-4481 від 03 жовтня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_2 , але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 Ѕ частину понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1319 грн. 50 коп.

Стягнення за виконавчим листом № 2-4481, виданим на підставі рішення року Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинити з дня набрання законної сили даним рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області від 26 квітня 2005 року, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської Федерації, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Російської Федерації РФ НОМЕР_4 виданий міжрайонним відділом УФМС Росії по Краснодарському краю в м. Кропоткин Казанського району код підрозділу 230-018 від 11.03.2017.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ