Справа № 524/1858/20
Провадження №2/524/1544/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
за участі представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої тілесними ушкодженнями,
У березні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив стягнути з відповідача на його корить у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. 00 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.02.2020 року його колишня дружина ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні дитячої поліклініки по вул. Павлова у м. Кременчуці, кинула йому в обличчя металевий предмет зв`язку ключів. Таким ударом вона завдала йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови, закритої черепно-мозкової травми та струсу мозку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він проходив курс лікування у нейрохірургічному відділенні третьої міської лікарні м. Кременчука у період з 07.02.2020 року по 21.02.2020 року. Моральну шкоду обґрунтував тим, що неправомірними діями ОСОБА_4 завдана шкода його здоров`ю, фізичний біль, порушені нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими людьми.
Ухвалою судді від 21.04.2020 року відкрито спрощене провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін.
За клопотанням позивача ухвалою суду від 14.05.2020 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник повідомив, що наразі продовжується досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за даним фактом. Про підозру в умисному легкому тілесному ушкодженні ОСОБА_4 не повідомлено.
Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що 05.02.2020 року в приміщенні лікарні між сторонами виник конфлікт, який ініціював ОСОБА_3 . Її клієнтка не завдавала удару позивачу, а про те, що 05.02.2020 року він отримав тілесні ушкодження, дізналася лише після того, як отримала позовну заяву. ОСОБА_4 відомо, що за заявою позивача в поліції за даним фактом проводиться слідство. У рамках цього провадження її не допитували, про підозру не повідомляли.
Представник третьої особи ОСОБА_5 у судовому засіданні покладався на розсуд суду. Вважав, що спір не стосується інтересів військової частини, де проходила службу ОСОБА_4 .
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка з боку позивача ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини:
05.02.2020 року близько 15 год. ОСОБА_4 з малолітнім сином прийшли на прийом до лікаря у дитячу поліклініку. З`ясувалося, що там на них чекав ОСОБА_3 .
Стосунки, що склалися між колишнім подружжям є неприязними, на тлі чого між ними стався черговий конфлікт. За версією позивача його спровокувала ОСОБА_3 , яка заявила до нього безпідставні претензії і під час сварки кинула йому в обличчя зв`язку ключів.
За версією ОСОБА_4 сварку почав позивач, проте вона його претензії проігнорувала і направилася з сином до лікаря.
Той факт, що 05.02.2020 року ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної частини голови, підтверджується карткою виїду швидкої медичної допомоги № 027634 від 05.02.2020 року (а.с. 56).
У витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, викладено наступним чином: «До Кременчуцького ВП надійшла заява від громадянина ОСОБА_3 про те, що 05.02.2020 року невстановлена особа, перебуваючи по вулиці Павлова у м. Кременчуці, нанесла тілесні ушкодження заявнику, ступінь яких встановлюється».
У період з 07.02.2020 року по 21.02.2020 року ОСОБА_3 проходив курс лікування в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, сторонні тіла м`яких тканин голови ДЕП-ІІІ на тлі залишкових явищ тяжкої черепно-мозкової травми, трепанації черепа (1988 р.), ретроцеребеллярна післятравматична кіста правої лобно-скронево-тімяної ділянки головного мозку, виражений цефалгічний та астено-невротичний синдроми, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 900 (а.с. 4).
За повідомленням представника позивача досудове розслідування триває; ні ОСОБА_4 , ні іншим особам про підозру в умисному легкому тілесному ушкодженні не повідомлено.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За клопотанням позивача в судовому засіданні було досліджено відеозапис з його мобільного телефону та допитана свідок ОСОБА_6 .
На відеозапису, який триває 27 секунд, зафіксований уривок суперечки між жінкою, яка тримає на руках хлопчика, та чоловіком, якого не видно, але чути його голос. Правою рукою жінка робить рух, після чого чути дзвін, схожий на той, що виникає внаслідок падіння металевих предметів на бетонну підлогу.
Проте, з відео не зрозуміло, який рух рукою здійснила жінка, чи були у неї в руці якісь предмети, чи жбурнула вона ці предмети в голову позивачу та чи влучила.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що 05.02.2020 року близько 15 години вона знаходилася у приміщенні дитячої поліклініки і стала свідком суперечки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вона бачила, як ОСОБА_4 чимось жбурнула у голову ОСОБА_3 ; припускає, що це були ключі. Свідок бачила кров на обличчі позивача і пропонувала йому допомогу, від якої він відмовився.
На дослідженому в судовому засіданні відео присутність свідка не зафіксована. Представник відповідача звертала увагу суду на особливі стосунки між позивачем та свідком. ОСОБА_6 сама повідомила, що ОСОБА_3 є тренером її сина, а вона перебуває з позивачем у близьких дружніх стосунках.
Відповідно до ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема, статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження).
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Надані позивачем докази достатньо підтверджують факт отримання ОСОБА_3 05.02.2020 року тілесних ушкоджень у вигляді садна в лобній ділянці. Водночас ці докази у своїй сукупності є явно недостатніми, щоб дійти висновку про те, що ці тілесні ушкодження завдані позивачу умисними діями ОСОБА_4 .
Суд зауважує, що у цивільному процесі не існує таких інструментів збирання доказів, які передбачені кримінальним процесуальним законодавством пред`явлення особи для впізнання, слідчий експеримент і таке інше.
Судом не встановлено підстав для покладення на ОСОБА_4 цивільно-правової відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду.
На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень, в розмірі 20 000 грн. 00 коп. залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення 04.11.2020 року.

Суддя Ж.О. Кривич