ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/308/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

Секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю представника апелянтки Терлича В.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/32377/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2019 року (суддя Палінчак О.М.) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Хмельницькбудзамовник», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, Акціонерне товариство «Хмельницькобленерго», Обслуговуючий кооператив «Проскурів» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відновлення її попереднього стану.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Хмельницькбудзамовник», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області, Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго», Обслуговуючого кооперативу «Проскурів» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , відновлення її попереднього стану, оскільки вважає, що незаконними діями відповідача порушується її право на вільне користування приватною власністю.

29 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначала, що в серпні 2019 року відповідачем було самовільно захоплено частину належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом незаконного встановлення на ній електротрансформаторної підстанції у вигляді металевого контейнеру. Заявниця вказує, що від підстанції на глибині одного метра в сторону 10-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_2 проходить високовольтний кабель, що фактично порушує цілісність земельної ділянки та унеможливлює її використання власником під садівництво, а з урахуванням триметрової охоронної зони фактично захоплюється і частина іншої належної їй земельної ділянки площею 704 кв.м., призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. І встановлення електротрансформаторної підстації необхідне відповідачу для здачі в експлуатацію 10-ти поверхового багатоквартирного будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_2 .

Тому ОСОБА_1 просила забезпечити поданий нею позов шляхом заборони третій особі ДАБІ України в особі Управління ДАБІ у Хмельницькій області проводити будь-які дії, направленні на прийняття в експлуатацію об`єкта «Будівництво 10-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_2 » та заборони АТ «Хмельницькобленерго» здійснювати підключення до електропостачання багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 до самовільно встановленої трансформаторної підстанції №6574 2КТПГ-2К-400/10/0,4 VI і приймати її на баланс для обслуговування.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку та вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням судом норм процесуального права. Так, апелянтка вказує, що суд першої інстанції, розглядаючи її заяву про забезпечення позову, не врахував факт існування між сторонами спору щодо незаконних дій відповідача по самовільному захопленню частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що фактично унеможливлює її використання за цільовим призначенням. ОСОБА_1 вказує, що незаконними діями відповідача порушуються її права власника на вільне володіння землею, тому на переконання апелянтки вказаний нею у заяві спосіб забезпечення позову є співмірним із предметом даного спору, адже прийняття в експлуатацію багатоповерхового будинку по АДРЕСА_3 може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених та оспорюваних прав і інтересів позивачки. Заявниця вважає, що належним способом захисту її прав є відновлення становища, яке існувало до вчинення протиправних дій відповідачами. Тому, ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення про задоволення її заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Представник апелянтки Терлич В.Г. підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді заяви про забезпечення позову не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 про те, що існує реальна загроза ускладнення виконання рішення суду у спорі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відновлення її до попереднього стану.

Зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах процесуального права та обставинах справи, з ним погоджується також суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Так, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 4 зазначеної постанови закріплено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на вищезазначене слід дійти висновку, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зміст, обґрунтування і позовні вимоги позивачки судова колегія вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали прийшов до обґрунтованого висновку саме про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони третій особі ДАБІ України в особі Управління ДАБІ у Хмельницькій області проводити будь-які дії, направленні на прийняття в експлуатацію об`єкта «Будівництво 10-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_2 » та заборони АТ «Хмельницькобленерго» здійснювати підключення до електропостачання багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 до самовільно встановленої трансформаторної підстанції №6574 2КТПГ-2К-400/10/0,4 VI і приймати її на баланс для обслуговування.

Адже ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів того, в чому саме полягає, чи буде полягати реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання судового рішення у справі за її позовом до КП «Хмельницькбудзамовник», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ДАБІ України в особі Управління ДАБІ у Хмельницькій області, АТ «Хмельницькобленерго», Обслуговуючий кооператив «Проскурів» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відновлення її попереднього стану у разі його задоволення. Та заявницею не надано достатніх доказів наявності зв`язку між заходами забезпечення позову, про вжиття яких вона просила, і предметом позову.

Разом з тим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що у разі задоволення заяви ОСОБА_1 будуть порушені права інвесторів (власників квартир) 10-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_2 .

А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що не забезпечення даного позову в зазначений нею спосіб, унеможливить виконання рішення суду, у разі його задоволення, тому що прийняття в експлуатацію багатоповерхового будинку по АДРЕСА_3 істотно ускладнить ефективний захист або поновлення порушених та оспорюваних прав і інтересів позивачки, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки правовий інститут забезпечення позову не може вирішувати усі правовідносини між сторонами або захищати усі без виключення права сторін від їх можливого порушення.

Єдиною метою для забезпечення позову є не захист усіх прав і інтересів сторін, а виключно забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позову. І за таких умов забезпечення позову застосовується у разі потенційного ризику неможливості виконання рішення суду, в незалежності від волі відповідача. В даному випадку наявність такого ризику не доведено, а тому підстав для забезпечення позову не встановлено.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій відповідача щодо самовільного захоплення частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу на цьому етапі розгляду справи, адже ці аргументи є доводами позовної заяви ОСОБА_1 і мають бути предметом дослідження суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах і доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай