Провадження № 22-ц/812/1853/20Суддя суду першої інстанції Нікітін Д.Г.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Миколаїв Справа № 487/3603/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2020 року про передачу цивільної справи на розгляд іншого суду, постановлену суддею Нікітіним Д.Г., в приміщенні цього ж суду, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , де просив стягнути з останнього на його користь 388 430,50 грн матеріальної шкоди та 70 000 грн моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 березня 2020 року о 21.00 год. в районі будинку № 5 по вул. Лазурній Заводського району м. Миколаєва за участю транспортного засобу «Toyota RAV4 2.0 AT Active», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням та транспортного засобу BMW 520, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким у стані алкогольного сп`яніння керував водій ОСОБА_3 .

Доводи позовної заяви обґрунтовано тим, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2020 року, постановленою у справі № 487/1741/20, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП є доведеною.

Виплачена його страховиком сума не покриває в повному обсязі збитки, що були завдані відповідачем.

Внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано значну матеріальну та моральну шкоду, яку він просив стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2020 року з урахуванням ухвали того ж суду від 27 липня 2020 року про виправлення описки вказану цивільну справу передано на розгляд Центрального районного суду м. Миколаєва.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 згідно повідомлення Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 23 липня 2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позовна заява не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва, оскільки відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва за правилами загальної підсудності, та має бути передана на розгляд зазначеного суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , оскаржив її до апеляційного суду, де посилався на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не дотримані правила територіальної юрисдикції (підсудності), передбачені процесуальним законом.

На думку скаржника, справа повинна бути розглянута за правилами альтернативної підсудності Заводським районним судом м. Миколаєва відповідно ч. 6 ст. 28 ЦПК України, оскільки однією з його позовних вимог є вимога про відшкодування шкоди, заподіяної його майну. Саме на ці норми процесуального закону він посилався в позовній заяві при зверненні до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зі змісту заявлених вимог та наданих на їх підтвердження документів встановлено, що позивач звертається до суду з вимогами про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожьо-транспортної пригоди, що мала місце в районі будинку № 5 по вул. Лазурній Заводського району м. Миколаєва.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду Миколаївської області з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в районі будинку № 5 по вул. Лазурній Заводського району м. Миколаєва, що територіально відноситься до Заводського району Миколаївської області. Тобто правовідносини сторін безпосередньо випливають з події - завдання шкоди майну.

За альтернативною підсудністю право вибору суду, до якого він бажає звернутися, належить саме позивачу.

ОСОБА_1 обрано суд за місцем заподіяння шкоди.

Суд першої інстанції визначаючи підсудність даної справи на зазначені обставини уваги не звернув, не врахував, що позивач у позовній заяві зазначав, що спір стосується самого місця дорожньо-транспортної пригоди та є спором про відшкодування шкоди.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуємій ухвалі на ч. 2 ст. 28 ЦПК України взагалі є безпідставним, оскільки ці процесуальні норми визначають підсудність справ за позовами про розірвання шлюбу, проте такі правовідносини відсутні у даній справі.

Отже, висновок місцевого суду, що позовна заява відповідно до положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України територіально підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва з огляду на те, що зареєстроване місце проживання відповідача - АДРЕСА_1 , знаходиться в межах територіальної юрисдикції цього суду, є помилковим та таким, що прямо суперечить встановленим судом обставинам та правилам територіальної підсудності, визначених ст.ст. 27, 28 ЦПК України.

За такого позивач правомірно пред`явив свій позов за місцем заподіяння шкоди, скориставшись правом альтернативної підсудності, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка порушує права позивача на гарантії захисту у суді його прав та інтересів, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з подачею апеляційної скарги підлягає вирішенню при розгляді справи по суті.

Керуючись ст.ст. 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 10 листопада 2020 року.