Справа № 595/1183/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 місто Бучач Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівського Б.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина за законом на належне спадкодавцю майно, до якого входить житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вступив у фактичне володіння та управління будинком, проте не може оформити своїх спадкових прав, так як спадкодавець не виготовив технічний паспорт на будинок і не отримав свідоцтва про право власності на нього.

З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 серпня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача, адвокат Пасічник А.З. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Доцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Як слідує із записів з погосподарської книги Берем`янської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_4 .

Згідно довідки № 387 від 07 вересня 2020 року, виданої Берем`янською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 1936 р.н., ОСОБА_3 1932 р.н.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Статтею 125 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчання в учбовому закладі або хворобою.

Згідно ч. 1 ст. 563 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, в разі смерті члену колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається.

Відповідно роз`яснень, що викладені у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Таким чином, спадкування майна колгоспного двору має місце після смерті останнього члена колгоспного двору.

Будівництво житлового будинку здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, відповідно до положень якого виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З матеріалів справи слідує, що спірний будинок побудований на законних підставах і не є самочинним будівництвом, а відтак право власності на нього виникло у членів відповідного колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21 січня 2011 року Берем`янською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, яку у рівних частках успадкували чоловік померлої ОСОБА_3 та син померлої ОСОБА_5 (згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20 листопада 1961 року, батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), оскільки були спадкоємцями першої черги за законом та проживали разом із померлою на час її смерті.

Як слідує з довідок № 439, № 441, виданих 02 листопада 2020 року виконавчим комітетом Берем`янської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, за життя померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 заповіту не складала, усе її майно успадкували чоловік ОСОБА_3 та єдиний син ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 07 липня 1986 року Нетішинським міськвиконкомом Славутського району Хмельницької області, батьком позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 05 березня 2012 року, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , а саме ј частку житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , успадкував батько ОСОБА_3 , фактично вступивши в управління спадковим майном.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Берем`янською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки №34, виданої 28 лютого 2020 року КП «Бучацьким районним бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 належало нерухоме майно АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 62,8 кв. м. в тому числі житловою площею 26,3 кв. м., веранди літ. «а», літньої кухні літ «Б», сараю літ. «В».

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. № 113/01-24 від 05 лютого 2020 року, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями, що належав ОСОБА_3 , не було подано, в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім`я ОСОБА_5 є неможливим.

Як слідує із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданого 20 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції) є онукою спадкодавця ОСОБА_3 (згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 04 вересня 1987 року Нетишівським райвиконкомом Славутського району Тернопільської області) та рідною сестрою позивача ОСОБА_1 .

Подавши нотаріально завірений відзив на позовну заяву, відповідач відмовилася від прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3 .

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить житловий будинок загальною площею 62,8 кв.м., в тому числі житловою 26,3 кв.м., веранда, літня кухня та сарай.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: Л. І. Созанська