Справа № 716/1554/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.11.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Стрільця Я.С.,
за участю секретаря судових засідань - Вікторівської Д.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 17.09.2014 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5965,92 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.
Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, причини неявки суду не вказала, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від неї не надходило, а тому справу, зі згоди представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не проводилася.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 17.09.2014 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8), згідно якої банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 5965,92 грн. на строк 24 місяці з 17.09.2014 по 30.09.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в зазначені в заяві та Умовах і правилах, строки.
21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ - «ПриватБанк»), що підтверджується копією статуту (а.с.40-41).
Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди, погашення заборгованості повинно здійснюватися в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 298,53 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.
В п. 2.2 зазначеної Генеральної угоди зазначається, що згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, термін яких не наступив, сторони погодились, що термін повернення кредиту рахується з 32-го дня з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується простроченою.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями ч. 1 ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналіз зазначених доказів та правових норм у своїй сукупності дають підстави вважати, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В судовому засіданні встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконувала не належним чином, порушуючи умови договору щодо здійснення щомісячних платежів процентів та повернення кредиту, чим допустила утворення заборгованості.
Як вбачається з Генеральної угоди, сторони погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.
Так, сторони погодили, що кредит надається відповідачу на строк 24 місяці, а саме з 17.09.2014 по 30.09.2016. Повернення кредиту та сплату процентів відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві з 1 по 25 число кожного місяця грошові кошти на погашення заборгованості по кредиту в сумі 298,53 грн. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2016. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.
Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Генеральною угодою від 17.09.2014, в тому числі за відсотками за користування кредитом, як вже було встановлено судом, проведений позивачем станом на 04.08.2020.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги.
Отже, проценти нараховуються у межах дії договору, строк якого в даному випадку закінчився 30.09.2016. В свою чергу позивач має право після закінчення строку дії договору на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України.
Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.
Проте, вимог про застосування ст.625 ЦК України позивачем в рамках даного спору не заявлено, у зв`язку з чим суд вирішує спір виключно в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності.
За таких обставин, в позивача відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитом за Генеральною угодою від 17.09.2014 поза межами строку кредитування, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та по відсотках за користування кредитом лише за період з 17.09.2014 по 30.09.2016 в загальному розмірі 7686 грн 23 коп.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Як вбачається з п. 2.2 Генеральної угоди від 08.09.2016 р. сторони погодили, що при порушенні позичальником строків погашення більш ніж на 31 день, строк яких не настав, строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникненя порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, вважається просроченою та позичальником сплачується банку штраф в розмірі 1868,77 грн.
Окрім того, відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди від 17.09.2014 сторони також погодили, що при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує пеню, розмір якої вказано в Умовах та правилах, за кожен день прострочки.
Одночасно, судом встановлено, що в Генеральній угоді від 17.09.2014, підписаній сторонами, розмір пені та порядок її сплати не визначено.
Представник позивача, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 17.09.2014, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що наданий представником позивача на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Генеральну угоду від 17.09.2014, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано представником позивача при розгляді вказаної справи.
На думку суду, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.09.2014) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18.09.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді від 17.09.2014 домовленості сторін про розмір пені та порядок її сплати, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 17.09.2014 шляхом підписання Генеральної угоди.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. А тому, правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості зі сплати пені немає.
Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03.07.2019.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 8345,78 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита - 5704,69 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 17.09.2014 по 30.09.2016 - 1981,54 грн, штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди - 659,55 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею слід відмовити.
Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 17.09.2014, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 гривні, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №PROM8BTIX6 від 28.08.2020, на зазначену суму (а.с.42).
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, і ця частка складає 39%, тому з відповідача належить також стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 819,78 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог ( 2102*39/100 =819,78).
Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 10:00 год. 29.10.2020 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 03.11.2020, то датою ухвалення даного судового рішення є 03.11.2020.
На підставі ст. 61 Конституції України, ст. ст.6, 526, 536, 627, 626, 628, 549, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.141, 128, 258, 259, 263- 265, 268, 273, 279, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
- заборгованість за кредитом - 5704,69 грн.;
- заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 17.09.2014 по 30.09.2016 - 1981,54 грн.;
- штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 659,55 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін по справі:
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 07.09.2001 Заставнівським РВ УМВС в Чернівецькій області.
Дата складення повного тексту судового рішення 03.11.2020.
Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ