ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/974/20 Номер провадження 22-ц/814/2277/20Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С. Б.

Суддів: Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2020 року у складі судді Бондарь В. А.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини,

в с т а н о в и в:

В червні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позов мотивовано тим, що в шлюбі у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2020 року шлюб з відповідачем розірвано, їй відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Судовим наказом Лохвицького районного суду Полтавської області від 24 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.01.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що вона не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, перебуває на обліку в Лохвицькому УСЗН і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн, інших доходів не має. Відповідач на її утримання матеріальної допомоги не надає, що ставить її у скрутне становище. ОСОБА_5 чоловік працює механізатором в Товаристві з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-СХІД», має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, постійно підробляє, і відстежити його доходи в повному обсязі неможливо.

Посилаючись на наведені у позові обставини, просила суд стягнути ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн, щомісячно до трирічного віку дитини, з моменту звернення з позовом до суду.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, щомісячно, починаючи з 10.06.2020 (дня подачі позовної заяви до суду) до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та, посилаючись на незаконність рішення, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить частково скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму стягнутих аліментів на 50%.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом не було враховано його майнового і сімейного стану, та спроможності надавати матеріальну допомогу позивачці у визначеному розмірі. Судом не враховано, що на його утриманні перебуває вагітна дружина, а його робота у сільській місцевості має сезонний характер, а тому розмір доходу залежить від пори року. Після сплати аліментів на утримання доньки у нього залишається близько 3000 грн, що не є достатнім та порушує його права та права його нової сім`ї.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 від 30.10.2018 (а.с. 3).

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2020 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 11).

Судовим наказом Лохвицького районного суду Полтавської області від 24 січня 2020 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.01.2020 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

З довідки Лохвицької міської ради від 23.12.2019 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.12.2019, вбачається, що ОСОБА_6 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , на території міської ради, проживає в складі сім`ї: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , брат - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 7, 9).

Згідно довідки УСЗН від 17.12.2019 № 1673 ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на обліку в Лохвицьке УСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини у розмірі 860,00 грн. Всього з червня 2019 року по листопад 2019 року отримала 5160,00 грн (а.с. 8).

Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Джерел доходу, крім соціальних виплат на дитину не має.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції, дослідивши обставини справи та давши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини ОСОБА_2 , з якою проживає малолітня дитина, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову 10.06.2020 і до досягнення дитиною сторін віку трьох років.

Колегія суддів апеляційного суду з висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для зміни оскаржуваного судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини (частина друга статті 85 СК України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що право дружини-матері дитини на утримання від чоловіка-батька дитини ґрунтується на факті батьківства останнього та виникає лише за умови проживання з нею дитини та матеріального забезпечення чоловіка, що є предметом доказування по справі. При цьому не має правового значення та не підлягає доказуванню і встановленню судом факт потреби дружини у матеріальній допомозі чоловіка, а також можливість одержання нею утримання від своїх батьків.

Судом по справі встановлено, що відповідно до довідки ТОВ «РАЙЗ-СХІД» від 16.07.2020 батько дитини - ОСОБА_1 працює в ТОВ «РАЙЗ-СХІД» з 09.08.2017 на посаді тракториста-машиніста с/г виробництва та за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 одержав сукупний дохід у сумі 123 961,34 грн. Отже в середньому на місяць його дохід становить 20 660,22 грн, а з урахуванням утримань - 13 504,11 грн, що свідчить про спроможність надання відповідачем матеріальної допомоги позивачці, з якою проживає їх спільна дитина, у розмірі 2500 грн на місяць до досягнення дитиною віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Посилання в апеляційній скарзі відповідача на сезонний характер роботи не свідчить про неможливість надання ним утримання колишній дружині, з якою проживає дитина, а розмір одержуваного ним доходу враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі і повторної оцінки встановлені судом обставини не потребують. Перебування відповідача у іншому шлюбі з ОСОБА_10 , який зареєстровано 27 червня 2020 року, не звільняє його від обов`язку утримувати колішню дружину - матір своєї дитини та на розмір стягнутих з 10 червня 2020 року аліментів не впливає.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

З огляду на встановлені обставини колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна