Ухвала

Іменем України

10 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 361/1990/18

провадження № 61-1445ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

розглянув касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Урбанської Лариси Андріївни про визнання дій неправомірними

та скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області) на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області Урбанської Л. А. про визнання дій неправомірними, скасування постанови від 23 листопада 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року повернуто заявнику.

30 січня 2020 року до Верховного Суду надійшла повторно подана касаційна скарга відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30 січня 2020 року, в якій заявник просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року, посилаючись на його пропуск у зв'язку із неотриманням вказаної ухвали

та поверненням первинно поданої касаційної скарги.

Оскільки причину пропуску цього процесуального строку можна вважати поважною, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Спір

за скаргою на дії державного виконавця про визнання неправомірною

та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 356 Цивільного процесуального кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог статті 356 ЦПК України (заявником не надано доказів сплати судового збору), у зв'язку із чим постановив ухвалу від 05 лютого 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та залишення апеляційної скарги без руху.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалу Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області отримано 08 лютого 2019 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Встановивши, що заявником не виконано вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року та не усунуто вказаний в ній недолік, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 12 березня 2019 року дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги заявнику, не порушивши при цьому його право на доступ до суду.

Згідно з частиною шостою статті 185 ЦПК України повернення скарги

не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги про те, що справу належить розглядати

за правилами адміністративного судочинства не є предметом розгляду, оскільки вказані доводи підлягають перевірці при перегляді судового рішення, винесеного по суті спору, а заявник оскаржує ухвалу про повернення апеляційної скарги.

Ці та інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку

про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги у зв'язку із не усуненням заявником її недоліків, висновків суду не спростовують.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 185, 356, 357 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року задовольнити.

Поновити відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Київського апеляційного суду

від 12 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1

на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Урбанської Лариси Андріївни

про визнання дій неправомірними та скасування постанови державного виконавця - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович