Справа № 950/1084/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В., представника позивача Вакули В.М., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Вакули Вадима Миколайовича до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки звернувся до суду в інтересах своєї довірительки з даним позовом до відповідача, просить суд визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку та прибудинкових споруд, та на Ѕ частину земельних ділянок: цільовим використанням, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під кадастровим номером :01:004:0661 площею 0,1 га та цільовим використанням для ведення особистого селянського господарства, присадибна ділянка під кадастровим номером :01:004:1105 площею 0,1919 які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Іншу Ѕ частину житлового будинку та земельних ділянок залишити у власності відповідача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що з 17.10.2009 року до 27.07.2016 року перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою. В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.11.2010 року на кошти його матері ОСОБА_4 , яка проживає в АДРЕСА_2 , був придбаний спірний будинок по АДРЕСА_1 за 110 000 (сто десять тисяч) грн. На час укладення договору купівлі продажу вищевказаного будинку позивачка ОСОБА_1 мала розмову з його матір`ю, про те, що кошти за які вона купує будинок належать їй, а по рекомендації нотаріуса оформляє правовстановлюючі документи на сина тобто відповідача по справі, а позивачка не буде претендувати на будинок. З 2015 року сімейні стосунки між ними різко погіршилися і позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. В липні 2016 року після розрівняння шлюбу він пішов із спірного будинку, оскільки відповідачка влаштовувала сварки. В той час, він запропонував останній залишитися разом з дітьми в спірному будинку, який придбаний за кошти його матері, але на умові того, що вони укладуть нотаріальний договір про припинення права на аліменти для дітей у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, а саме спірного будинку і земельної ділянки, на що остання спочатку погодилася, але потім відмовилася. Станом на 03.08.2020 року під час написання відзиву на позовну заяву він знову пропонує ОСОБА_1 укласти нотаріальний договір про припинення права на аліменти для дітей у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, а саме спірного будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 за недоведеністю.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що з 17.10.2009 року до 27.07.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано рішенням Лебединського районного суду, справа № 580/995/16-ц (а.с. 31).

В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 видані Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.11,12).

Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 71,6 кв.м, житловою площею 41,5 кв. м ОСОБА_1 набуто шляхом договору купівлі-продажу , Р№3842, врв № 989877, 11.11.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Лебединського нотаріального округу Фурдиловим Ю.В. підтверджується Витягом з державного реєстру правочинів (а.с.7) договором купівлі-продажу а.с.8, інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.9)

З довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» № 374 від 19.06.2020 року (а.с.10 вбачається, що за архівними даними КП «БТІ ВК Лебединської міської ради» право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на 31.12.2012 року зареєстровано за ОСОБА_1 - на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу 11.11.2010 року Р.№ 3842.

З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2010 року (а.с.29,30) дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_5 продала а ОСОБА_1 придбав земельну ділянку загальною площею 0,2919 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки : 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд , а 0,1919 га - для особистого селянського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки : 59 105 000 00 :01:004:0661, та № 59 105 000 00:01:004:1105.

З інформації № 1318/01-16 від 14.09.2020 року наданої приватним нотаріусом Лебедин6ського міського нотаріального округу Сумської області (а.с.39-73) встановлено, що договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 були укладені особисто з покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_6 , квитанції за послуги теж оплачені ОСОБА_1 .

Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

П.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання йог онедійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Судом встановлено що, 17.10.2009 року між сторонами був зареєстрований. У них в шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ведучи спільне господарство набули майно, на підставі договору купівлі - продажу від 11.110.2010 року зокрема: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,2919 га, яка розташована за вищевказаною адресою.

Таким чином вищезазначені докази дають суду підстави зробити висновок, що спірне майно набуте за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя в зв`язку з чим суд вважає, що за сторонами слід визнати право власності по Ѕ частині спірного майна.

Крім того суд не може взяти до уваги доводи відповідача що спірне майно, а саме житловий будинок та земельна ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 були придбані за власні кошти його матері ОСОБА_4 , так як даний факт в судовому засіданні нічим не був доведений.

При задоволенні позовних вимог з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню судовий збір у розмірі 849 грн. 21 коп. на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного ст. ст. 60,70 СК України, глави 24 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 258- 259 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Вакули Вадима Миколайовича до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити у повному обсязі.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та прибудинкових споруд, та на 1/2 частину земельних ділянок: цільовим використанням, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під кадастровим номером" :01:004:0661 площею 0,1 га та цільовим використанням для ведення особистого селянського господарства, присадибна ділянка під кадастровим номером :01:004:1105 площею 0,1919 га. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На іншу на 1/2 частину житлового будинку та прибудинкових споруд, та на 1/2 частину земельних ділянок: цільовим використанням, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під кадастровим номером" :01:004:0661 площею 0,1 га та цільовим використанням для ведення особистого селянського господарства, присадибна ділянка під кадастровим номером :01:004:1105 площею 0,1919 га. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 визнати право власності за ОСОБА_1 номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , що проживає по АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що проживає АДРЕСА_4 судові витати у справі судовий збір у сумі 849 грн. 21 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Лебединський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний зміст рішення виготовлений 18.12.2020 року.

Суддя Бакланов Р. В.