Номер провадження: 22-ц/813/1235/20
Номер справи місцевого суду: 495/1207/19
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики під заставу,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики під заставу.

Ухвалою Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою, яка не підсудна Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області, а також тим, що договір позики укладався в м. Одеса.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Головуючий суддя Громік Р.Д. перебував у відпустці з 27 по 31 січня 2020 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом; суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 27 січня по 07 лютого 2020, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом, а тому повне судове рішення виготовлене 10 лютого 2020 року.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 2-4 ЦПК України, передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором позики. Згідно до п. 3.1. Договору позики від 14.09.2016р. виконання Позичальником ( ОСОБА_1 ) зобов`язань з своєчасного та повного повернення суми позики за цим Договором забезпечується заставою наступного нерухомого майна: будівля бару з готелем загальною площею 371,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивач просить визнати право власності за ОСОБА_2 на будівлю бару з готелем загальною площею 371,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 м АДРЕСА_1 ) в якості погашення суми боргу задоволення вимог за рахунок заставного майна за договором позики від 14.09.2016р., укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що об`єктом спірних правовідносин є нерухоме майно, яке розташоване у Білгород-Дністровському районі Одеської області, а тому застосовуються правила виключної підсудності.

Таким чином, спір, що виник, дійсно необхідно розглядати у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та прийнята з порушенням правил підсудності не приймаються до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко