Справа № 463/403/15-ц
Провадження № 2/463/17/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

представника третьої особи ЛРА ЛМР Соколовської О.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , СтаневичаІгораТеодозійовича, треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, про виділ у натурі частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

із врахуванням уточнення позовних вимог позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про поділ житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 між співвласником 1/4 ідеальної частки позивачем ОСОБА_1 та співвласниками 3/4 ідеальних часток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з можливістю виділення співвласнику 1/4 ідеальної частки ОСОБА_1 будинку та земельної ділянки у відповідності до висновку експерта 06/03-19я будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18 березня 2019 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідачі є спадкоємцями в рівних частках в ј частині житлового будинку з усіма господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 , який складається в цілому з чотирьох кімнат, житловою площею 61,3 кв.м. та трьох кухонь, при будинку є цегляний сарай ті дерев`яний сарай. В користуванні позивача житлова кімната під літерою 1-2 17,90 кв.м., кухня під літерою 1-1 8,00 кв.м., а в користуванні відповідача ОСОБА_3 житлова кімната під літерою 2-2 18,50 кв.м., кухня під літерою -2-1 -8,00 кв.м. Однак, у зв`язку із виниклими суперечками між ними про порядок користування житловим будинком, прибудовами та земельною ділянкою та не можливістю мирного врегулювання спору, змушена звернутися до суду для захисту свої порушених та поділу житлового будинку.

Справу передано судді Головатому Р.Я. Ухвалою суду від 29 січня 2015 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 17 січня 2017 року по справі призначено експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Гал-Світ».

На виконання вказаної ухвали суду судовим експертом Табунщик Т.Я. надано висновок №001/16 від 25.01.2016 (а.с.86-109), який уточнено листом експерта від 31.05.2016 (а.с.151-153 том 1).

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від призначено по справі будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

У зв`язку із закінченням повноважень судді Головатого Р.Я., справу було передано для повторного автоматизованого розподілу. У відповідності до вимог ст.11-1 ЦПК України, в редакції чинній на день закінчення повноважень судді, автоматизованою системою документообігу суду 03 серпня 2017 року було визначено суддю Гирича С.В. для розгляду вказаної справи.

До суду поступили матеріали справи із висновком експерта №516/527/528 від 30.03.2018 року. Ухвалою судді від 25 квітня 2018 року прийнято до свого провадження та поновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, про виділ у натурі частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 червня 2018 року матеріали висновку направлено в Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради для вирішення питання надання дозволу на проведення переобладнання будинку.

09 квітня 2019 року позивач з врахуванням висновку експерта №06/03-19я будівельно-технічної та земельно-технічної експертизиуточнила позовні вимоги та просить постановити рішення яким здійснити поділ житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 між співвласником 1/4 ідеальної частки позивачем ОСОБА_1 та співвласниками 3/4 ідеальних часток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з можливістю виділення співвласнику 1/4 ідеальної частки ОСОБА_1 будинку та земельної ділянки.

07 серпня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , відповідно до якого проти задоволення позову заперечує з наступних підстав. Зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 містить самовільне перепланування. Також в матеріалах справи міститься лист ОКП БТІіЕО від 11 листопада 2018 року, яким підтверджено, що будинок містить самочинно збудований тамбур. Особа яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входить самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Отже питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Враховуючи викладене у відзиві просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

28 серпня 2019 року позивач подала заперечення на відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідач ОСОБА_3 захопив майже всю земельну ділянку, окремий вхід, заїзд, оброблений камінням, яким користується лише він та його сім`я. Вважає, посилання сторони відповідача на самочинне будівництво безпідставним, оскільки три експерти, які проводили експертизи на підставі технічних документів не вбачали самочинного будівництва.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнений позов з підстав та мотивів наведених у такому, а також у запереченнях на відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні 18.09.2019 року позов не визнав, вважає, що по запропонованому позивачкою варіанті поділу будинку порушуються права інших співвласників будинку, оскільки вони з братом користуються окремими частинами будинку, а позивачка їх об`єднала і запропонувала спільно проживати у решті частини будинку. При цьому їх брат-відповідач ОСОБА_4 не має входу до своєї частини будинку. В той час він є інвалідом 1 групи, пересувається виключно на візку для осіб з інвалідністю і фактично при такому поділі він самостійно не може здійснювати вхід у свою частину будинку. Окрім того, просить врахувати, що позивач самочинно провела реконструкцію частини будинку, демонтувала вхід на другий поверх будинку.

Представник відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов заперечив з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради проти позову заперечила, пояснила, що районна адміністрація не дала згоди на поділ будинку і проведення запропонованих переобладнань, оскільки в будинку наявне самочинне будівництво, в тому числі як по попередньому висновку експерта, так і по уточненому позову відповідачу ОСОБА_4 пропонується залишити у власності приміщення мезоніну, однак вхід до цієї частини приміщень обладнаний самовільно і не відповідає нормам БНіПу та веде не порушення прав інваліда.

Представник третьої особи Львівської міської ради в останнє судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 належить ј частина, відповідачу ОСОБА_4 ј частина, а відповідачу ОСОБА_3 Ѕ частини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 1993 року(а.с.4 том1), реєстраційного посвідчення (а.с.5том 1) та витягу з реєстру (а.с.168-171 том 2).

Відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , складений Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО», від 08.12.2017року домоволодіння складається з:«А-1» житловий будинок, «пд» підвал, «а» тамбур, «а-1» тамбур, «а-1» мезонін, «б» балкон, «б» балкон, «Б» гараж, «В» сарай, «Г» сарай, «Д» вбиральня, «к» колодязь, «№1» ворота, «№2» ворота, «№3» хвіртка;

Житловий будинок «А-1» складається з наступних приміщень:

Підвал: підвал, під індекс. І, площею 7,0кв.м.;підвал, під індекс. II, площею 7,5кв.м.

Всього площа по підвалу 14,5кв.м.

Перший поверх:

Квартира №1:

- коридор, під індекс. 1-1, площею 1,9кв.м.;

- кухня, під індекс. 1-2, площею 5,7кв.м.

- вбиральня, під індекс. 1-3, площею 1,9кв.м.;

- душова, під індекс. 1-4, площею 0,7кв.м.;

- коридор, під індекс. 1-5, площею 2,4кв.м.;

- житлова кімната, під індекс. 1-6, площею 10,1 кв.м.;

- житлова кімната, під індекс. 1-7, площею 5,6 кв.м.;

Всього площа квартири №1 складає 28,3 кв.м.

Квартира №2:

- кухня, під індекс. 2-1, площею 7,5кв.м.;

- санвузол, під індекс. 2-2, площею 3,3кв.м.

- коридор, під індекс. 2-3, площею 8,5кв.м.;

- житлова кімната, під індекс. 2-4, площею 18,7кв.м.

Всього площа квартири №2 складає 38,0 кв.м.

- коридор, під індекс. І, площею 3,0кв.м.;

- коридор, під індекс. П, площею 5,0кв.м..

Всього площа сп. коридору складає 8,0кв.м.

Всього площа першого поверху складає 74,3кв.м.

Мезонін:

Квартира №3:

- кухня, під індекс. 3-1, площею 9,4кв.м.;

- комірка, під індекс. 3-2, площею 5,6кв.м.;

- житлова кімната, під індекс. 3-3, площею 15,3кв.м.;

- житлова кімната, під індекс. 3-4, площею 9,4кв.м.

Всього площа квартири №3 складає 39,7 кв.м.

- східці, під індекс. І, площею 11,5кв.м.;

Всього площа мезоніну складає 51,2кв.м.

Всього будинку складає 140,0кв.м.

Судом встановлено, що сторони у справі користуються окремими приміщеннями будинковолодіння, яке фактично поділено на три квартири.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, згідно з Інформаційною довідкою №176342471 від 05 серпня 2019 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно, міститься запис, про те, що: «будинок складається з 4 кімнат та трьох кухонь, самовільно побудовано гараж «Б» вартістю 7960 грн., тамбур «аі», вартістю 3065 грн.»

Як вбачається із листа ОКП БТІ та ЕО від 11 листопада 2018 року, в такому зазначено, що будинок містить самочинно-збудований тамбур (а.с.65 том 2).

Згідно з технічним висновком про стан квартир 1,2,3 про несучу здатність конструкцій будинку по

АДРЕСА_2 не відповідає ДБН В.3.2.-2009 «Житлові будинки. Реконструкція і капітальний ремонт» та ДБНВ.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Вхід в квартиру АДРЕСА_3 існував з сходової клітки. Мешканці квартири АДРЕСА_4 розібрали сходову клітку і влаштували коридор під інд. 1-3 пл.1.7.В квартирі проживає інвалід 1 групи. Для входу в квартиру АДРЕСА_3 влаштовані зовнішні металеві сходи, що не відповідає ДБН» (аркуш 9 Звіту).

Відповідно ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про планування та забудову територій» будівництвом слід вважати здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об`єктів і градобудівництва, розширення та технічного переоснащення.

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

За змістом зазначеної норми для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 13 ч. 1 ст.365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81цс11).

Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди не є об`єктом права власності, і вони не можуть бути предметом поділу.

Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за N 774/14041 (зі змінами) не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Підпунктами «а», «б» і «в» пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року передбачено, що судовий захист права власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно, усунення інших порушень власності; про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю; про поділ спільного майна або виділ з нього частки.

Частиною 3 ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Відповідно до п.п. 3.1 п.3 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18 червня 2007 р. «Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі №6-130цс13.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 23 постанови №6 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовій режим самочинного будівництва)" роз`яснив, що при вирішенні питання про те чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Згідно з п.п.3.3 п.3 Інструкції за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Пунктом 3.11 Інструкції визначено, що за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55 «Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Також встановлено, що кожний із співвласників користується своєю частиною приміщень. Однак у результаті самочинного будівництва здійсненого позивачем у приміщенні коридору на першому поверсі було демонтовано сходи, які вели на другий поверх (мезонін) будинку у приміщення, якими користується ОСОБА_4 . Для входу у його частину будинку облаштовано окремий вхід по металевих сходах, які розташовані ззовні будинку і не відповідають нормам БНіПу. (таблиця 1 Додаток 1 висновку експерта № 06/03-19 я). Окрім цього частина приміщень, якою користується ОСОБА_4 не має туалету та ванної(душової) кімнати (Таблиця 3 Додаток 2 висновку експерта № 06/03-19 я).

При запропонованому варіанті поділу позивач отримає окремі приміщення будинку, які перевищують її частку і окрім того, інша частина приміщення залишається у власності обох співвласників будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які хоч і є братами, однак користуються приміщеннями окремо. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом 1 групи, пересувається виключно на візку для осіб з інвалідністю, потребує постійного стороннього догляду (а.с.130 т.1). Згідно відповіді Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (а.с.23 т.2) у зв`язку із самочинним переобладнанням у будинку та влаштування окремого входу, який не відповідає нормам БНіПу для інваліда 1 групи ОСОБА_4 , який самостійно не може пересуватися, районна адміністрація не погоджується на надання згоди на переобладнання у будинку та його поділ між співвласниками.

Таким чином, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись положеннями статтей 2, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, про поділ житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 між співвласником 1/4 ідеальної частки позивачем ОСОБА_1 та співвласниками 3/4 ідеальних часток ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з можливістю виділення співвласнику 1/4 ідеальної частки ОСОБА_1 будинку та земельної ділянки у відповідності до висновку експерта 06/03-19я будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 18 березня 2019 року - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення суду 10.02.2020 року.

Суддя: Гирич С. В.