ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1419/20 Справа № 190/458/19 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та зміну розміру аліментів -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 грудня 2002 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , який було зареєстровано виконавчим комітетом Саївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, актовий запис № 9. 06 червня 2017 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак під час перебування у шлюбі, сторони неодноразово припиняли сімейні стосунки та не вели спільне господарство. Відповідач неодноразово намагалася створити нову сім`ю та мала відносини з іншими чоловіками, в результаті чого у неї народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сторонам відомо, що позивач не є біологічним батьком цих дітей, але оскільки вони перебували у шлюбі, то батьком цих дітей з його згоди було записано саме його.

Позивач просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 10 від 19 травня 2008 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису № 14 від 01 серпня 2013 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки не являється їх батьком, та змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , припинивши стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та стягнувши аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі ј частки його щомісячного доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в момент реєстрації народження дітей позивач знав, що не є їх батьком, однак з вказаним позовом до суду звернувся лише тоді, коли дізнався про виниклу у нього заборгованість за аліментами на утримання дітей.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що реєстрація батьківства здійснювалася без участі позивача, відповідач визнає, що він не є біологічним батьком її дітей.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 14 грудня 2002 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно копій свідоцтв про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , їх батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . (а.с.8-10)

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.(а.с.11)

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 року року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі Ѕ частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття в особі матері ОСОБА_2 , починаючи з 25 травня 2017 року. (а.с.12)

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 травня 2018 року, виконавчий лист №2/190/368/17 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі Ѕ частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття в особі матері ОСОБА_2 , починаючи з 25 травня 2017 року, перебуває на примусовому виконанні в П`ятихатському РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.13).

В усіх діях стосовно дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 13 СК України).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України).

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (частина п`ята статті 136 СК України).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI).

У судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).

Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

За змістом частини п`ятої статті 136 СК України для вирішення судом питання про відмову в позові з цієї підстави підлягають встановленню обставини, чи знала особа, яка оспорює батьківство, в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є біологічним батьком цієї дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.

Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення підстав для задоволення поданого ним позову, що він в момент реєстрації себе батьком дитини не знав, що не є біологічним батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Приймаючи до уваги, що позивач визнає, що йому було відомо про те, що він не є біологічним батьком дітей в момент реєстрації, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач визнає, що позивач не є біологічним батьком її дітей, підлягають відхиленню, оскільки на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, що також узгоджується з практикою ЄСПЛ (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року у справі була призначена судово-генетична експертиза. Однак матеріали справи двічі поверталися до суду через неявку сторін на експертизу.

ЄСПЛ зазначив у справі «Jevremovic v. Serbia», що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, § 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).

Законодавством передбачено певні обов`язки батьків стосовно їх дитини, а також необхідність ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Необґрунтоване задоволення позову позивача призведе до скасування відповідних зобов`язань позивача перед дитиною.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних доказів на спростування батьківства позивача, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю.Петешенкова

Судді: І.А.Єлізаренко

О.В.Свистунова