Справа № 265/1851/20
Провадження № 2/265/970/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

27 травня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/1851/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

за участі позивача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття на користь позивачки. На теперішній час син продовжує навчання у ВНЗ, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги відповідача. На підставі переліченого згідно із уточненими позовними вимогами просила суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частки щомісячно від доходів відповідача на час навчання ОСОБА_3 .

Від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він повністю підтримав заявлені позовні вимоги матері ОСОБА_1 про стягнення на його користь аліментів з батька, ОСОБА_2 , в розмірі 1/4 частки від доходів на час свого навчання.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні, підтримуючи заявлені нею позовні вимоги повністю, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити її уточнені позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання за невідомих суду причин не з`явився повторно, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим належним чином.

За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановив, що за свідоцтвом про народження, виданим 12 квітня 2002 року відділом РАГС Іллічівського районного управління м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 186, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 8).

За рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частина від заробітку до досягнення дитиною повноліття (а. с. 6).

На підставі відповіді Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі від 13 травня 2020 року вбачається, що на виконанні такого відділу перебуває виконавчий лист за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 грудня 2006 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частки від заробітку. Заборгованість на 1 квітня 2020 року ОСОБА_2 складала 328571,28 грн.

До такої відповіді Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі було додано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29 лютого 2020 року № 22-РС про звільнення солдата ОСОБА_2 з військової служби з 29 лютого 2020 року.

Відповідно до звіту про здійснення відрахувань відносно ОСОБА_2 вбачається, що середньо місячний дохід відповідача за час його військової служби у ВЧ № НОМЕР_1 за період з грудня 2019 року по березень 2020 року включно складав близька 9431,66 грн. (37726,62 грн. / 4 = 9431,66 грн.).

В свою чергу згідно із інформацією Військової академії м. Одеса вбачається, що ОСОБА_3 навчається на 1-му курсі денної форми навчання у такому ВНЗ, починаючи з 17 липня 2019 року, із терміном навчання 4 роки, тобто до 2023 року (а. с. 7).

За інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , є зареєстрованим по АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою від 23 квітня 2020 року КП «МВУ ВКГ» вбачається, що ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 , працює на даному підприємстві, маючи середньо місячний дохід за період з квітня 2019 року по березень 2020 року в розмірі 7973,05 грн.

На підставі ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 (двадцяти трьох) років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

На підставі ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд зауважує, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд також зазначає, що за ч. 2 ст. 182 СК мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1109 грн. з січня 2020 року). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (2218 грн. з січня 2020 року).

При цьому суд зауважує, що за ч. 1 ст. 6 СК правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Суд враховує, що за ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

В той же час на підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Крім цього суд вказує, що за ч. 2 ст. 195 СК заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Так за інформацією Головного управління статистики у Донецькій області середньомісячна заробітна плата на одного працівника за січень - березень 2020 року становить 11539 грн.

Суд розглядом справи встановив на підставі вивчених доказів, що повнолітній ОСОБА_3 є сином сторін по справі, будучи зареєстрованим разом із матір`ю, дохід якої менше 8000 грн. на місяць, та який продовжує навчання, через що потребує матеріальної допомоги від батька, не маючи офіційного самостійного доходу.
В свою чергу в судовому засіданні було доведено, що відомості про працевлаштування ОСОБА_2 та його дохід на теперішній час відсутні, який перебував на військовій службі до 1 березня 2020 року, отримуючи в середньому на місяць близька 9431,66 грн.

Суд зважаючи на те, що ОСОБА_3 продовжує навчання, потребуючи матеріальної допомоги батька, який таку допомогу може надавати, оскільки не є непрацездатним, дійшов виснвоку, що ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти на утримання свого сина на час його навчання.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на користь сина, суд враховує, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою, через що у такому випадку положення ч. 2 ст. 182 СК прямо не можуть бути застосовані, а лише опосередковано.
Натомість суд зважає на зміст ч. 2 ст. 195 СК та розмір доходу, який отримував відповідач до звільнення його з військової служби, внаслідок чого вбачається, що 1/8 частка отримуваного ОСОБА_2 доходу до березня 2020 року складатиме 1178,96 грн. на місяць, а 1/8 частка середньомісячного доходу працівника Донецького регіону становитиме 1442,38 грн. на місяць, що у свою чергу майже дорівнюватиме мінімально гарантованому розміру аліментів, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК, тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини віком до 18 років (1109 грн. з січня 2020 року відповідно).

Таким чином на підставі наведеного вмотивування суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів щомісячно, оскільки вважає, що саме у вказаному розмірі аліментів буде враховано інтереси як позивача та відповідача, так й їх повнолітнього сина, ОСОБА_3 .
Враховуючи, що повноліття ОСОБА_3 досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 , то аліменти з ОСОБА_2 на користь сина підлягають стягненню на навчання відповідно до ст. 199, 200 СК саме з 1 квітня 2020 року, а не з дати звернення позивачки із таким позовом.

На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає також стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на його утримання на час навчання аліменти у розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 1 квітня 2020 року та до закінчення навчання, однак не більше ніж до досягнення 23 років.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 27 травня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , а мешкає по АДРЕСА_3 .

Суддя