Справа №766/2208/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

17 квітня 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (діє на підставі довіреності, є адвокатом) в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Паламарчук Катерина Дмитрівна про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Паламарчук Катерина Дмитрівна про витребування майна з чужого незаконного володіння.

04.03.2020 р. надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Херсонській області, згідно якої ОСОБА_3 зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

Провадження у справі відкрите ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2020 року та призначене підготовче засідання на 15.05.2020 року.

16.04.2020 року до суду надійшла заява адвоката Горліна М.О., повноваження якого на представлення інтересів ОСОБА_2 підтверджені довіреністю, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, заборони вчиняти дії щодо її відчуження. В обґрунтування заяви вказав, що існує ймовірність розпорядження спірною квартирою шляхом передачі права власності, що вже відбувалося. Продаж спірної квартири, унеможливить виконання судового рішення та призведе до пред`явлення нового позову. Вид забезпечення позову не позбавляє відповідача користування спірною квартирою, наявність збитків при цьому відсутня. Крім того, відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії тощо.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступнього.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що право власності на спірну квартиру позивачем ОСОБА_2 було зареєстроване 21.07.2016 р. державним реєстратором Сухановим Д.Б.

В подальшому, Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.02.2017р., яка набрала законної сили 19.04.2017 р. за ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду, скасована державна реєстрація права власності, але постановю Верховного Суду від 11.07.2019 р. вищевказані судові рішення скасовані, а провадження у справі № 821/1229/16 закрите, роз`яснено, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

25.09.2019 р. відмовлено у реєстрації права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , оскільки право власності на вказане майно зареєстроване за іншою особою.

З витягу з Державного реєстру права власності вбачається, що 15.05.2018 р. право власності на спірну квартиру зареєстроване договором купівлі-продажу від 15.05.2018 р. за ОСОБА_3 .

Доводи заяви ОСОБА_4 про те, що відповідач, як власник спірної квартири, має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Враховуючи предмет спору, обраний стороною позивача вид забезпечення позову - накладення арешту на житлове приміщення, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 , є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно.

Таким чином, виходячи, що між сторонами виник спір щодо захисту права власності шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння, а тому у разі відчуження спірної квартири існує реальна загроза невиконання чи ускладнення у майбутньому виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд ураховує необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин та перевірив відсутність правових підстав передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України для зустрічного забезпечення позову, дійшов висновку про задоволення вимог заяви в цій частині.

Разом з цим, другий спосіб захисту забезпечення позову як заборона вчиняти дії щодо відчуження квартири не має практичного застосування та неможливість відчуження спірного майна повністю охоплюється його арештом.

Задоволення заяви про забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та розпорядження цим майном, а лише обмежує його у здійсненні прав на його відчуження на певний період.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За ч.1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Частина 1 ст. 158 ЦПК України передбачає, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 17 квітня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (діє на підставі довіреності, є адвокатом) в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Паламарчук Катерина Дмитрівна про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справи витребовються та надсилаються за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

СуддяО. В. Ус