У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., ознайомившись із матеріалами зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Резуненко Олександр Анатолійович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч. 6 ст. 268 ЦПК України 31.01.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 05.02.2020 року.

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що 17 вересня 2011 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб. Від цього шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 13 червня 2018 року ОСОБА_4 з відповідачем ОСОБА_3 розірвали шлюб згідно рішення Ужгородського міського суду від 13 червня 2018. Представник вказує, що позивач разом з донькою проживає в своєму будинку з батьками позивача. Відповідач практично не надає ніяких коштів на утримання своєї дитини.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, та запропоновано відповідачу в строк п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

23 травня 2019 за номером вхідної кореспонденції №22333 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що на даний час донька проживаю разом з батьком ОСОБА_2 . Разом з тим, вказує, що батько перешкоджає спілкуванню з дитиною ОСОБА_3 . Спір про місце проживання дитини знаходиться на розгляді суді. Тому вважає, що місце проживання доньки на даний момент не визначено, а батько чинить перешкоди.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від позивача надійшла заява від 28.01.2020 про розгляд справи за його відсутності, у якій останній також просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Поважність причин неявки представника сторони в суд є оціночною категорією, яка вирішується судом в кожному конкретному випадку, але в будь якому разі неявка представника повинна бути обумовлена причинами, які об`єктивно та безумовно не дозволяють йому з`явитись до суду: хвороба, відрядження, несвоєчасне отримання судової повістки, тощо. Представник позивача взагалі не надала суду доказів поважності своєї неявки в судове засідання, у зв`язку з чим суд знаходить неявку такою, що відбулася з неповажних причин.

Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з`явивлися, про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку зі зайнятістю в іншому процесі, проте суд відмовляє в задоволенні вказаного клопотання, оскільки представник відповідача неодноразово просив відкласти розгляд справи, що може свідчити про зловживання своїми процесуальними правами та затягування розгляду даної цивільної справи, крім того судом враховано, що відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач виклав свою позицію у даній справі.

Також, розгляд справи неодноразово відкладалася за заявами представника відповідача, зокрема 21.05.2019 року, 08.07.2019 року, 21.10.2019 року, 20.12.2019 року.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Вирішуючи питання щодо доцільності прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним, суд керується таким.

Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 129 ЦПК України У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, в разі прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, суд буде зобов`язаний у відповідності до ч. 4 ст. 193 ЦПК України постановити ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та розпочати розгляд справи зі стадії підготовчого судового засідання.

Таким чином, внаслідок прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом збільшаться строки розгляду справи.

Між тим, як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що одним із основних завдань цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року визначено,що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зазначене обумовлює виключну необхідність забезпечення якнайшвидшого розгляду справ про стягнення аліментів, адже від цього залежить реалізація права дитини на належний рівень життя та умови, необхідні для її розвитку, і першочерговим обов`язком суду згідно ст. 3 Конвенції про права дитини є якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

Суд вважає, що можливе визначення місця проживання дитини разом з матірю в майбутньому, в разі задоволення відповідного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, жодним чином не повинно впливати на право дитини вже в даний час отримувати належне утримання.

Суд вважає, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом в даній справі не забезпечуватиме виконання вимог закону щодо справедливого та своєчасного розгляду справи на засадах верховенства права та не відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки призведе до відтермінування на значний строк розгляду вимог про стягнення аліментів, а відтак до порушення права дитини на належний рівень життя та умов, необхідних для її розвитку.

Крім того, суд враховує, що мати дитини не позбавлена права звернутись із позов в загальному порядку до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, якому вказаний позов підсудний відповідно до ст. 27 ЦПК України.

В разі задоволення позову та визначення місця проживання дитини разом з ОСОБА_3 , мати не буде позбавлена можливості в майбутньому звернутись до батька ОСОБА_4 з позовом про стягнення аліментів та ініціювати припинення їх сплати.

Таким чином, відмова в прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом жодним чином не обмежуватиме право мати дитини на захист її прав та інтересів в суді.

В той же час прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним призведе до суттєвого затягування розгляду справи та, як наслідок до порушення права дитини на належне утримання та права позивача на доступ до правосуддя та своєчасний розгляд справи протягом розумного строку, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Конституцією і законами України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо недоцільності прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частинпершоїтадругоїстатті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Керуючись ст. 2, 10, 193, 258-261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Резуненко Олександр Анатолійович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та об`єднанні вимог за вказаними позовами в одне провадження відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Резуненко Олександр Анатолійович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів повернути заявнику.

Копію зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Резуненко Олександр Анатолійович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів долучити до матеріалів справи.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош