Провадження № 2/679/35/2020
Справа № 679/911/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2020 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Базарника Б.І.,
за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Нетішин цивільну справу № 679/911/19 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -
ВСТАНОВИВ:
В червні 2019 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
Позивач, посилаючись на вимоги ст.ст.11, 509, 530, 610, 612, 625, 629 ЦК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року, просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище суму заборгованості та судовий збір.
Стверджує, що пройшов термін позовної давності. Крім того, позивач вимагає неустойку і відсоток інфляції за період з 03.07.2013 року, що є недопустимим, враховуючи, що це їхня господарська діяльність, яка не завжди вказує на заплановану вигоду, чи не отриманий прибуток. Вказана вимога є недопустима в умовах того, що позивач являється монополістом у наданні цих послуг і неодноразово піднімав тарифи, не погоджуючи із відповідачем і не покращуючи якість послуг.
Крім того, відповідач 03.02.2020 року через канцелярію суду подав заяву розрахунок, визнання позовних вимог, на загальну суму 2336,64 грн.
27.11.2019 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що інформування населення про намір зміни та зміну тарифів на комунальні послуги проводиться відповідно до п.2 «Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності», який затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» від 05.06.2018 №130. Відповідні оголошення були розміщені на офіційних сайтах ВП «ХАЕС», міської ради м. Нетішин, газетах: «Перспектива» та «Нетішинський вісник». Крім того, відповідно до «Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності», який затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» від 05.06.2018 №130, у споживачів є 14 днів для того, щоб подати пропозиції та зауваження щодо встановлених цін/тарифів на комунальні послуги у м. Нетішин.
Крім того зазначив, що у своєму відзиві на позовну заяву, відповідач вказав, що йому було надано неналежної якості комунальні послуги, але звернень від нього чи будь-яких заяв, щодо якості чи ненадання послуг комунальним господарством ВП «ХАЕС» отримано не було, тому не зрозуміло, чому відповідач вказує на начебто надані неналежних комунальних послуг лише зі зверненням до суду на предмет стягнення боргу за комунальні послуги. Також, звертає увагу, що відповідач вказує, що нарахування по оплаті комунальних послуг проведено без урахування пільг на інваліда дитинства ОСОБА_5 . Проте, відповідно до внутрішніх статутних норм, встановлення пільг у м. Нетішин не є компетенцією комунального господарства, а відноситься до повноважень управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради. А самостійно встановити пільгу комунальне господарство не може, оскільки у ВП «ХАЕС» відсутні такі повноваження.
Відповідач також вказує, що нарахування проводилися на осіб, які не проживали у квартирі. Відповідно до даних, якими володіє комунальне господарство, нарахування проводиться лише за даними, які подаються самими споживачами із відповідним пакетом документів. Також зауважує, що комунальне господарство щомісячно інформує населення щодо нарахувань за допомогою відправки розрахункових матеріалів (платіжок) по кожному споживачу окремо. Тобто кожного місяці споживач може звірити та перевірити нарахування і розмір оплати за спожиті комунальні послуги.
Крім того 05.07.2017 року ОСОБА_2 , за місяць до укладення договору з комунальним господарством про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води та водовідведення звернувся до комунального господарства ВП ХАЕС про реструктуризацію боргу. Тобто станом на 05.07.2017 року відповідач знав про наявні у нього борги та просив їх реструктуризувати. На це вказують його заява на реструктуризацію боргу, та відповідь-відмова ВП «ХАЕС» про реструктуризацію боргу ОСОБА_2 . Також відповідач у відзиві на їхню позовну заяву вказує, що йому було незаконно нараховані штрафні санкції комунальним господарством за період з 03.07.2013 року.
Звертає увагу, що відповідно до ст. 9 п. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де вказано, що споживач здійснює оплату за спожиті комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
В судовому зсіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.
Відповідач просив відмовити в задоволенні позову.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Допитай в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала суду покази, що вона є дружиною відповідача і пояснила, що вона більшість часу проживає на Волині, а користується водою іншими послугами дуже рідко, оскільки допомагає матері. Також зазначила, що в квартирі проживає з 2000 року.
Допитай в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надав суду покази, що він є сином відповідача, зазначив, що його мати до 2017 року платила 50 відсотків комунальних послуг, а коли мати знялася із реєстрації місця проживання в 2017 році то вона перестала платити. Вказав, що у 2017 році батько поставив лічильник і платив як міг, зазначив, що можливо заборгованість виникла, у зв`язку із тим, що йому не вистачало коштів. Також вказав, що він із сестрою надавали для позивача документи, що вони не проживають у квартирі і просили, щоб на них не нараховувала плату за комунальні послуги.
Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов договору, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.
Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами щодо виконання договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року.
Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.67, 68, 162 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно із п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18, пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
За приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем своєчасно не здійснювались щомісячні платежі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зі змісту ч. 1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З розрахунків вбачається, що за прострочення виконання грошового зобов`язаня відповідачу нараховано інфляційні втрати в розмірі 9711,93 грн., 3% річних в розмірі 1699,83 грн., пеня в розмірі 0,01% від суми невиконаного зобов`язання в розмірі 2016,84 гривень за період з з березня 2013 року по квітень 2019 року.
Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у три роки.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, становить три роки.
Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Статтею 264 ЦК України передбачено переривання строку позовної давності з наступних обставин: перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (з дати вчинення такої дії); позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (з дати звернення до суду).
Що обставин переривання строку позовної давності у даній справі, суд виходить з того, що строк позовної давності був перерваний з дати внесення відповідачем плати за комунальні послуги у липні 2017 року в розмірі 1000 грн. згідно із розрахунку заборгованості.
Така ж правова позиція узгоджується з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду України у справі № 437/2726/13-ц від 22.01.2019 року.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість застосування строку позовної давності у три роки та стягнення заборгованості за період з липня 2014 року по дату нарахування боргу 01.05.2019 року.
Відповідно, розмір інфляційних втрат та 3% річних теж підлягає коригуванню, відтак, сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню становить 4138,26 грн., а розмір 3% річних, що підлягає стягнення становить 1339,42 грн.
Щодо пені в розмірі 0,01% від суми невиконаного зобов`язання суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені), тому суд прийшов до висновку, про застосування строку позовної давності в один рік і стягнути з відповідача пеню в розмірі 0,01% від суми невиконаного зобов`язання необхідно в розмірі 30,93 грн.
Щодо доводів відповідача про те, що договір про надання комунальних послуг був укладений між сторонами 04.07.2017 року, в той час коли позивач виставляє вимоги ще з 2013 року, не заслуговують на увагу зважаючи на таке.
Статтями 610, 612, 629 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, суд вважає, що за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності та часткове задоволення позову в межах строку позовної давності.
В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за спливом строку позовної давності.
При вирішенні даного спору, суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.530, 610, 612, 625, 629 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року, на які вірно посилається позивач у поданому позові, а також спеціальні норми права, які містяться в ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України.
Пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 984, 51 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Сторони у справі № 679/911/19:
Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст судового рішення складено 10.02.2020 року.
Суддя Б.І. Базарник