Справа № 354/1169/20
Провадження № 2/354/431/20
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

30 грудня 2020 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову у виді накладення заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Клименку Р. В. здійснювати виконання неправомірного виконавчого напису №37153 від 08.09.2020 до закінчення розгляду справи в суді по суті. В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинила оспорюваний виконавчий напис за заявою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» за кредитним договором №008-08504-081113, укладеним між ПАТ «ДельтаБанк» та нею на суму 40 990 грн 35 коп. Заявниця зверталася до приватного виконавця з проханням не здійснювати виконання неправомірного, на її думку, виконавчого напису до закінчення розгляду справи в суді, однак на своє прохання отримала відмову. У зв`язку з тим, що вона оскаржує вказаний виконавчий напис і справа перебуває на розгляді в суді, просить заборонити виконавцю вчиняти дії по виконанню виконавчого напису. Зазначила, що у випадку примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса може бути заблокований банківський рахунок позивачки, накладено арешт на її майно, що заборонить їй забезпечити життєві потреби. Невжиття вказаного заходу забезпечення позову істотно ускладнить та унеможливить ефективний захист, а також істотно ускладнить та при деяких обставинах, унеможливить поновлення порушених або освоюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, такого: наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені вказаної заяви та відповідно у забезпеченні цього позову саме у запропонований спосіб позивачем, а саме, шляхом накладення заборони приватному виконавцю здійснювати виконання виконавчого напису, оскільки п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України визначена можливість забезпечення позову через зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а не накладенням заборони приватному виконавцю здійснювати виконання виконавчого напису, зважаючи на той факт, що в даному випадку п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України не відповідає способу ефективного забезпечення даного спору, оскільки в іншому випадку суд вплине не тільки на права але й на обов`язки приватного виконавця визначені відповідним законом. Визначений позивачем спосіб забезпечення позову як накладення заборони приватному виконавцю здійснювати виконання неправомірного виконавчого напису нотаріуса суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки суд не має право втручатись в діяльність органів державної виконавчої служби, а забезпечення позову слугує гарантією реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, та не може замінювати безпосередньо рішення суду.

Оскільки запропонований спосіб забезпечення, передбачений п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України шляхом накладення заборони приватному виконавцю здійснювати виконання виконавчого напису нотаріуса, не може вважатися ефективним у цьому випадку, а тому не може бути застосований судом, з огляду на що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 154, 157, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Суддя: М. В. Остап`юк