Номер провадження: 22-ц/813/1211/20
Номер справи місцевого суду: 495/1207/19
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики під заставу,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики під заставу.

Позивач разом із позовною заявою подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову по справі, спрямованих на реальне виконання майбутнього судового рішення, а саме просить: накласти арешт на будівлю бару з готелем (реєстраційний номер майна: 03) загальною площею 371,4 кв.м., загальна площа земельної ділянки - 410 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, зокрема Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69, ЄРДПОУ: 37825968), ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчудження та передання заставу (іпотеку) будівлі бару з готелем (реєстраційний номер: 03), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та будь-яким особам, які представляють їх інтереси, вчиняти будь-які дії щодо входження в приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язання щодо повернення позивачу позики (відповідно до договору позики від 14.09.2016 року) у розмірі 200 000 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ станом на 14.09.2016 року еквівалентна 5 284 000 грн.

Згідно п.п.3.1. п. 3 Договору позики від 14.09.2016 року забезпеченням виконання зобов`язань позичальника є застава у вигляді будівлі бару з готелем загальною площею 371,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У разі невиконання з боку ОСОБА_3 покладених на нього зобов`язань за вказаним договором, позикодавець (заставодержатель) має право у разі невиконання позичальником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Ухвалою Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відчуження будівлі бару з готелем (реєстраційний номер майна: 03) загальною площею 371,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , м АДРЕСА_1 . Заборонено державним реєстраторам вчиняти дії, направлені на відчудження та передання заставу (іпотеку) будівлі бару з готелем (реєстраційний номер: 03), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не є відповідачами у вказаній справі, а майно, на яке накладено арешт, належить їм на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Головуючий суддя Громік Р.Д. перебував у відпустці з 27 по 31 січня 2020 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом; суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 27 січня по 07 лютого 2020, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом, а тому повне судове рішення виготовлене 10 лютого 2020 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши доводи викладені у апеляційній скарзі та перевіривши матеріали цивільної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом першої інстанції встановлено, що при розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність правовідносин з приводу укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позики від 14.09.2016 року в розмірі 200 000 доларів США, яка за офіційним курсом НБУ станом на 14.09.2016 року еквівалентна 5 284 000 грн.

Відповідно до договору позики 14.09.2017 року настав кінцевий термін повернення боргу, підставою для звернення до суду із відповідним позовом стала відмова ОСОБА_3 від виконання взятих на себе зобов`язань за вказаним договором позики.

Згідно п.п.3.1. п. 3 Договору позики від 14.09.2016 року забезпеченням виконання зобов`язань позичальника є застава у вигляді будівлі бару з готелем загальною площею 371,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У разі невиконання з боку ОСОБА_3 покладених на нього зобов`язань за вказаним договором, позикодавець (заставодержатель) має право у разі невиконання позичальником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Матеріали справи містять інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.02.2019 року, номер інформаційної довідки: 155335057 із якої вбачається, що предмет забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 14.09.2016 року - будівля бару з готелем загальною площею 371,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_1 (1/8 частина) та ОСОБА_4 (7/8 частин) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:547, виданий 28.04.2018 року, видавник: ПН ОМНО ОСОБА_6 І.В.

З огляду на значну ціну позову, та заявлені позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно, яке є предметом застави (іпотеки), у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження належного відповідачам нерухомого майна, яке у договорі позики було визначено у якості предмета забезпечення виконання зобов`язання у вигляді застави (іпотеки), може призвести до ухилення відповідачем від виконання взятого на себе обов`язку задовольнити вимоги кредитора за рахунок предмета іпотеки в разі невиконання боржником основного зобов`язання та відчуження спірного майна відповідачами і переходу права власності до третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Суд вважає, що заборона відчуження нерухомого майна відповідачів - будівлі бару з готелем загальною площею 371,4 кв.м., що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород АДРЕСА_1 ) дійсно є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна відповідачів гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи. Таке забезпечення позову можна вважати співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття арешту майна, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість відчуження спірного майна на користь третіх осіб.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, викладених у п. 4 постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03 червня 2016 року №5).

Одним з критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично вирішуються спір про визнання права власності.

Аналізуючи зазначені норми права та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ), з`ясовуючи обставини, викладені в позовні заяві, документи, додані до позовної заяви, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказав в ухвалі про забезпечення позову, що вказаний об`єкт нерухомості дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 (1/8 частина) та ОСОБА_4 (7/8 частин), вказавши їх як відповідачі, хоча у заяві про забезпечення позову та у позові вони набули процесуального статусу третіх сторін, тобто не пересвідчився чи дійсно належить або належав раніше об`єкт забезпечення на праві власності саме відповідачу ОСОБА_3 .

Судова колегія зазначає, що накладення арешту на майно, яке не належить відповідачу, суперечить вимогам процесуального закону.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 3-4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Заява про забезпечення позову була подана до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області разом з позовом - 12 лютого 2019 року, а ухвалу про забезпечення позову постановлено 18 лютого 2020 року, тобто з пропуском процесуального строку, передбаченого чинним цивільним процесуальним законодавством.

Також з матеріалів справи не вбачається, що судом першої інстанції викликалась особа або було проведено судове засідання при розгляді заяви про забезпечення позову, що є також порушенням норм процесуального права.

При дослідженні заяви про забезпечення позову апеляційний суд дійшов до висновку, що існує розбіжність між номером Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: у заяві вказаний номер 143517228, а Інформаційна довідка, яка додається до заяви про забезпечення позову містить номер 155335057.

Крім того, судова колегія звертає увагу на невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам п. п. 5-6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, а саме заявником не вказана ціна позову та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про забезпечення позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського місьрайонного суду Одеської області від 18 лютого 2019 року скасувати, питання про забезпечення позову передати до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко