Справа № 635/5471/20
Провадження № 2-о/635/134/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі суду:

головуючого судді Даниленко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Саніної Т.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ,

заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, місце реєстрації: м. Харків, вул. Римарська, 24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме, в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Першотравневе Харківського району Харківської області та по теперішній час мешкає по АДРЕСА_1 . Вказує, що він вчасно не оформив паспорт громадянина України, понад 10 років тому втратив паспорт громадянина СРСР, тому змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Зазначає, що неодноразово звертався до органів Державної міграційної служби з заявами про отримання паспорта громадянина України, однак отримував відмову.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання свого представника повторно не направило, про причини ненаправлення суд не повідомило, хоча про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Суд, заслухавши в судовому засіданні заявника, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги показання свідка, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частина 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Заявник просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 2020 року, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки № 1 Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 2014 року убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Південне Харківського району Харківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , звертався до Харківського РВ УМВС України в Харківській області із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого.

Згідно довідки № 1 Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 05 січня 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Південне Харківського району Харківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , звертався до Харківського РВ УМВС України в Харківській області із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, однак не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Крім того, з картки прописки, копія якої надана заявником, убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився у м. Південне Харківського району Харківської області, 08 квітня 1992 року отримав паспорт НОМЕР_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 до 26 березня 1992 року.

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 убачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Південне Харківського району Харківської області.

ОСОБА_1 27 квітня 2018 року Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину видано свідоцтво про народження НОМЕР_3 , згідно якого матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 .

Довідка Виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області від 22 березня 2017 року № 572, наданої ОСОБА_1 , свідчить, що на день смерті ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ) була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про зареєстрованих разом з нею осіб на той час відсутні.

В матеріалах заяви наявна копія довідки Виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області від 18 травня 2018 року № 747, згідно якої ОСОБА_1 , 1957 року народження, дійсно народився в сел. Першотравневе Харківського району Харківської області та мешкає там постійно за адресою: АДРЕСА_1 . Місця проживання з дня народження по теперішній час не міняв, за виключенням відбування терміну покарання в місцях позбавлення волі.

За інформацією Виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області від 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 , 1957 року народження, дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки коменданта-паспортиста Учгоспу імені 1 Травня ОСОБА_4 . ОСОБА_1 , 1957 року народження, дійсно був зареєстрований з 28 липня 1992 року по 14 грудня 1993 року в Учгоспі імені 1 Травня, будинок АДРЕСА_1 , що належить його матері ОСОБА_3 .

Довідкою Холодногірської виправної колонії № 18 від 16 січня 2014 року підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбував покарання з 21 червня 1990 року по 29 липня 1991 року. В місцях позбавлення волі знаходився з 05 травня 1990 року. Звільнений від відбування покарання умовно достроково на невідбутий строк покарання шість місяців 13 днів, відбув у розпорядження Первомайської спецкомендатури для роботи на заводі ЖБК-2 м. Первомайський Харківської області. Згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 1991 року повернутий до місць позбавлення волі на строк 4 місяці 10 днів. 26 березня звільнений за відбуттям строку покарання, відбув за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів Державної міграційної служби з метою встановлення факту проживання на території України, однак отримував відмову, оскільки в свідоцтві про народження НОМЕР_3 відсутні дані про місце його народження.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 надав пояснення, що ОСОБА_1 є його батьком, проживав разом з його бабусею. Вказав, що ОСОБА_1 не виїжджав з місця проживання, до 2010 року вони проживали разом. Зазначив, що йому відомо про втрату ОСОБА_1 паспорта громадянина СРСР а також той факт, що паспорт громадянина України він не отримував. Вказував, що на даний час ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

За приписами п. 7 "Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень", громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 "Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень", затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, заявником надано достатньо доказів, якими поза розумним сумнівом підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, встановлення цього факту необхідне для отримання паспорта громадянина України, а підтвердження цього факту іншим чином є неможливим.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 211, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, ч. 2 ст. 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2020 року.

Суддя Т.П. Даниленко