ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4712/15-ц Номер провадження 22-ц/814/1607/20Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Кузнєцової О.Ю., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2020 року у справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гизили Дмитра Андрійовича про звернення стягнення на квартиру, яка не зареєстрована в установленому законом порядку,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст подання

У квітні 2020 року до суду звернувся державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гизила Д.А. з поданням, в якому просив надати дозвіл, шляхом звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка незареєстрована у встановленому законом порядку.

В обґрунтування подання зазначив, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП 56185729 з примусового виконання виконавчого листа №554/4712/15-ц від 26 березня 2018 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» боргу в розмірі 29077,13 доларів США, заборгованості 2911,04 доларів США., заборгованості 67073,60 гривень та судового збору 1827 гривень. До відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області надійшла заява ПАТ «МТБ Банк» від 05 вересня 2019 року про здійснення заходів примусового характеру. Державним виконавцем направлено запит від 02 жовтня 2019 року до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області про надання вичерпної інформації про осіб, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, та які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 . Згідно відповіді Четвертої полтавської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області від 08 жовтня 2019 року, 14 листопада 2013 року заведено спадкову справу №370/2013 щодо майна померлого ОСОБА_2 . Заяву про прийняття спадщини подав син померлого ОСОБА_1 . Інших заяв станом на 08 жовтня 2019 року про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрована в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, державний виконавець просив звернути стягнення на квартиру, яка не зареєстрована в установленому порядку.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2020 року в задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гизили Д.А. про звернення стягнення на квартиру, яка не зареєстрована в установленому законом порядку відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з даною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «МТБ Банк». Просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання державного виконавця.

Позиція сторін

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно відмовив у задоволенні подання. Зазначає, що ОСОБА_1 отримав спадщину після свого батька, при цьому відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні поданні. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справ № 676/1314/19 державний виконавець в ході проведення виконавчих дій має звернути стягнення на усе майно, що зазначене у виконавчому документі, і порядок звернення стягнення у даному випадку значення не має.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо явки сторін в судове засіданні

Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_3 , ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.(т. 6, а.с. 51, 62)

ОСОБА_1 вважається повідомлений в силу пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання, в тому числі шляхом публікації оголошень на веб-порталі судової влади України.

Відповідно до листів начальника відділу опрацювання запитів та розгляду звернень працівників АТ «Укрпошта» та начальника ВТППЛ Полтавської дирекції АТ «Укрпошта» причинами повернення судових повісток, що направлялися ОСОБА_1 були «адресат відмовився» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 6 а.с. 63, 65)

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «МТБ Банк» та представника Костова М.І, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП 56185729 з примусового виконання виконавчого листа №554/4712/15-ц від 26 березня 2018 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» боргу в розмірі 29077,13 доларів США, заборгованості 2911,04 доларів США, заборгованості 67073,60 гривень та судового збору 1827 гривень (т.5 а.с.158).

Рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів (протокол № 56 від 28 грудня 2017 року назву ПАТ «Марфін Банк» змінено на ПАТ «МТБ Банк».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 19 грудня 2019 року, ОСОБА_2 є власником 1/1 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (т.5 а.с.172).

Згідно відповіді на запит Четвертої полтавської державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2019 року № 1086, 14 листопада 2013 року заведено спадкову справу № 370/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Заяву про прийняття спадщини подав син померлого ОСОБА_1 . Інших заяв станом на 08 жовтня 2019 року про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. (т. 5 а.с. 164)

Також у відповіді на вимогу від 13 березня 2020 року № 261/02-14 Четверта полтавська державна нотаріальна контора зазначила, що свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (т. 5 а.с. 171)

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частин 3, 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , який у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

До спадкового майна також належить нерухоме майно, а саме квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 19 грудня 2019 року власником даного майна зазначено саме ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).

Зважаючи на наведене ОСОБА_1 , як єдиній особі, що звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з 03 серпня 2013 року належить спадкове майно, в тому числі зазначена вище квартира.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_1 не зареєстровав право власності в установленому законом порядку та дана обставина перешкоджає виконанню судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість подання державного виконавця про звернення стягнення на квартиру, яка не зареєстрована в установленому законом порядку.

Посилання в оскаржуваній ухвалі на те, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюються у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна є безпідставними, оскільки державний виконавець в ході проведення виконавчих дій має звернути стягнення на усе майно, що зазначене у виконавчому документі, і порядок звернення стягнення у даному випадку значення немає.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 10 лютого 2020 року по справі № 676/1314/19.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуюче вищевикладене апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» слід задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2020 року скасувати.

Подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гизили Д.А. про звернення стягнення на квартиру, яка не зареєстрована в установленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка не зареєстрована в установленому законом порядку.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2020 року скасувати.

Подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гизили Дмитра Андрійовича про звернення стягнення на квартиру, яка не зареєстрована в установленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка не зареєстрована в установленому законом порядку.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 30 жовтня 2020 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.Ю. Кузнєцова

Т.В. Одринська