Справа № 545/1665/20
Провадження № 2/545/872/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.07.2020 року звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що визначаючи місце виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса на території Полтавського району Полтавської області за адресою свого проживання та реєстрації по АДРЕСА_1 , в даному випадку керується ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

На момент укладення ОСОБА_1 з Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ» кредитного договору № КОЗІ.0038341 від 14.11.2013 року, на підставі якого був вчинений оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з тексту самого виконавчого напису та заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 14.11.2013 року, а також з довідки КП «ЖЕО № 2» за вих. № 971 від 14.04.2020 року, за якою її реєстрація за вказаною адресою була у період з 10.11.2012 року по 04.08.2017 року (копії надаються).

Проте, незважаючи на це, невідомо з яких причин приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. у виконавчому написі № 269 від 13.02.2020 року вказане її нібито місце проживання у АДРЕСА_3 , хоча особисто ОСОБА_1 , ніколи за цією адресою не проживала, оскільки її колишня адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , а починаючи з 04.08.2017 року її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 , що вбачається з Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 03.11.2018 року (копія надається). При цьому, у свою чергу приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. прийнято до виконання оскаржуваний виконавчий напис та відкрито виконавче провадження не за місцем його виконання.

А враховуючи те, що виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України, тому наразі місцем виконання виконавчого напису, про визнання якого таким, що не підлягає виконанню, заявлений даний позов, є місце її ОСОБА_1 , проживання та реєстрації на території Полтавського району Полтавської області, де наразі й вчиняються стосовно неї виконавчі дії.

06.06.2020 року ОСОБА_1 , у відповідь на свою заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 15.05.2020 року отримала від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. поштовий конверт, в якому містилися копії наступних документів (копії надаються) стосовно відкриття виконавчого провадження ВП № 61676666, де ОСОБА_1 , виступає в якості Боржника, а саме:

постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.03.2020 року;

- виконавчого напису від 13.02.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за № 269, щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 539,96 грн. (далі за текстом - оскаржуваний виконавчий напис)',

- заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» про примусове виконання рішення за вих. № 305/ПВ/20 від 12.03.2020 року.

Ознайомившись зі змістом вказаного виконавчого напису нотаріуса, вважає його таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

По-перше, на підставі виконавчого напису № 269 від 13.02.2020 року пропонується звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є Боржником за Кредитним договором № R031.0038341 від 14.11.2013 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ», ідентифікаційний код юридичної особи 35371070, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № БТ-ПВ-01 від 04.06.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 39508708, далі іменоване Стягувач, заборгованості за Кредитним договором № R031.0038341 від 14.11.2013 року.

Також у виконавчому написі вказано, що строк платежу за Кредитним договором № R031.0038341 від 14.11.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 04 червня 2019 року по 30 січня 2020

року.

Як на правову підставу вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус посилається на ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, на підставі пункту 3.2. глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі за текстом - Порядок), визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі за текстом - Перелік документів), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Пунктами 1 та 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є:

1) Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум. передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

2) Кредитні договори, за якими боржниками дбпущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Доводжу до відома суду, що з метою отримання копій документів, що слугували підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, ОСОБА_1 , на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мажуги В.Ю. була надіслана заява від 17.06.2020 року з проханням надати запитувані копії документів в порядку ч. 7 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» (копія надається).

Проте, у відповідь на вказану заяву приватний нотаріус копії запитуваних документів не надав, пославшись на нотаріальну таємницю, вказавши, що заявнику необхідно звернутися особисто з відповідною заявою або надіслати заяву поштою, засвідчивши свій підпис в заяві нотаріально, хоча при цьому сам є уповноваженим на вчинення нотаріальних дій (копія листа за вux. № 96/01-16 від 19.06.2020року надається), у зв`язку з чим, до позовної заяви додається клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України (Додаток № 3).

При цьому, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Що кореспондується з п. п. 3.1, 3.4 глави 16 розділу II Порядку, якими визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу.

Свого часу 14.11.2013 року між ОСОБА_1 (Позичальник), та Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ» (Кредитор) був укладений кредитний договір № R031.0038341 шляхом підписання Заяви про надання кредиту на споживчі цілі, за умовами якого сума кредиту становить 43 400,00 гривень (надалі за текстом - Кредит) з кінцевим терміном повернення Кредиту до 14.11.2017 року включно, на Умовах надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі (копії надаються).

Доводжу до відома суду, що ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти (копія заяви про видачу готівки № Loan-46178 від 14.11.2013 року надається), починаючи з наступного місяця своєчасно повертала ці кошти відповідно до Графіку платежів, що є невід`ємною частиною кредитного договору (Додаток № 1 до Кредитного договору № R031.0038341 від 14.11.2013 року).

Наведене підтверджується наступними квитанціями про сплату мною, ОСОБА_2 , кредитних коштів:

17.12.2013 року -№ cash_ R031.0038341 на суму 1 535,00 грн.;

10.01.2014 року-№ cash_ R031.0038341 на суму 1 535,00 грн.;

10.02.2014 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 535,00 грн.;

12.03.2014 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 535,00 грн.;

13.05.2014 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 535,00 грн.;

12.06.2014 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 535,00 грн.;

10.07.2014 року-№ cash_ R031.0038341 на суму 1 535,00 грн.;

11.09.2014 року - № cash_R031.0038341 на суму 500,00 грн.;

17.09.2014 року - № cash_ R031.0038341 на суму 500,00 грн.;

13.10.2014 року - № cash_ R031.0038341 на суму 500,00 грн.;

12.11.2014 року - № cash_ R031.0038341 на суму 500,00 грн.;

12.12.2014 року - № cash_ R031.0038341 на суму 650,00 грн.;

15.01.2015 року - № cash_ R031.0038341 на суму 650,00 грн.;

18.02.2015 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 100,00 грн.;

23.02.2015 року - № cash_ R031.0038341 на суму 622,00 грн.;

17.03.2015 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

17.04.2015 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

14.05.2015 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

16.06.2015 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

02.07.2015 року - № cash_R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

11.08.2015 року -№ cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

17.09.2015 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

16.10.2015 року-№ cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

13.11.2015 року-№ cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

14.12.2015 року-№ cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

15.01.2016 року -№ cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

12.02.2016 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

16.03.2016 року -№ cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

15.04.2016 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

16.05.2016 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

17.06.2016 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

15.07.2016 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

15.08.2016 року-№ cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

16.09.2016 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

17.10.2016 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 000,00 грн.;

16.11.2016poкy-№cash_R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

14.12.2016 року - № cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

13.01.2017 року-№ cash_ R031.0038341 на суму 1 710,00 грн.;

Всього сплачено кредитних коштів на суму - 54 387,00 гривень.

Проте, у зв`язку з тим, що наразі ПАТ БАНК «ТРАСТ» перебуває у стані припинення, що вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (Витяг надається).

Після зникнення офісу Банку у м. Полтаві ОСОБА_1 не було відомо про нові реквізити щодо сплати в подальшому кредитних коштів. Більш того, ні попереднім Кредитором (ПАТ Банк «ТРАСТ»), ні новим Кредитором (ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС») їй не було письмово повідомлено про укладення Договору про відступлення права вимоги та про заміну кредитора, а також не надано відповідних доказів переходу прав у зобов`язанні до нового кредитора, у зв`язку з чим, вона не мала можливості надалі сплачувати кредитні кошти, оскільки просто не знала куди й кому їх сплачувати.

Адже згідно з вимогами ч. 1 ст. 518 ЦК України визначено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

А частина друга статті 517 ЦК України говорить про те, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З наведеного вбачається, що останній платіж погашення кредиту датований 13.01.2017 року. Після цього вона не здійснювала жодних платежів в рахунок повернення кредитних коштів, тому вважає, що у банку починаючи з 13.01.2017 року вже настало право вимоги про погашення боргу за умовами кредитного договору. Проте, банк своєчасно не скористався своїм правом вимоги.

Отже, станом на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису від 13.02.2020 року вже минув 3-річний строк для звернення до нотаріуса за вчиненням даного виконавчого напису, незважаючи на те, що право вимоги за даним кредитним договором перейшло до іншого суб`єкту - ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», лише 04.06.2019 року та за відомостями виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 04.06.2019 року по 30.01.2020 року.

Право вимоги примусового стягнення боргу не може обчислюватись з дня відступлення прав вимоги новому кредитору, оскільки зміна сторін у зобов`язанні не змінює.

Що узгоджується з існуючою судовою практикою Верховного Суду, зокрема, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зробила висновок, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Так, згідно з вимогами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Існуюча судова практика щодо розгляду справ, що виникають з кредитних правовідносин, виходить з того, що оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)

Таким чином, вимога ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» виходить за межі трирічного строку з дня виникнення права вимоги, тому даний виконавчий напис вчинений з порушеннями строків, визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

По-друге, вважає, що в даному випадку безспірність нарахованої стягувачем заборгованості також спростовується.

Так, у виконавчому написі № 269 від 13.02.2020 року вказано, що сума заборгованості становить 33 039,96 гривень, що складається з:

- простроченої заборгованості за сумою кредиту, яка становить 10 639,94 гривень;

- простроченої заборгованості за комісією, яка становить 6 372,06 гривень;

- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яка становить 0,40 гривень;

- строкової заборгованості за штрафами і пенями, яка становить 16 027,56 гривень.

В даному випадку, якщо звернутися до Розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (Додаток № 2 до Кредитного договору № R031.0038341 від 14.11.2013 року), то з його змісту вбачається наступне:

Сума кредиту: 43 400,00 грн.

Валюта кредиту: Гривня

Ціль кредиту: споживчі потреби

Форма графіку кредиту: ануїтет

Відсотки за кредитом: 0,01%

Відсотки за кредитом: 0,01%

Комісія за видачу кредиту: 0 %

Комісія за РКО перерахування коштів на користь юридичної особи: 0 %

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячна: 1,45 %

Дата отримання кредиту: 14.11.2013 Дата останнього платежу по кредиту: 14.11.2017 Переплата: 38 615,29 Комісія за страховку: 0,5 %

Страховка: 8 400,00 (копія надається)

А згідно з пунктом 1.16 розділу 1 «Терміни та визначення, які використовуються» Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі визначено, що Сукупна вартість кредиту - витрати Клієнта, які пов`язані з отриманням, забезпеченням та обслуговуванням Кредиту. Порядок розрахунку Сукупної вартості Кредиту, а також перелік Платежів, які включаються до розрахунку (розпису) Сукупної вартості Кредиту, встановлюються Національним банком України. Інформація про сукупну вартість Кредиту, процентну ставку по кредиту, вартість усіх супутніх послуг, а також інші фінансові зобов`язання Клієнта, які пов`язані з одержанням, обслуговуванням та погашенням Кредиту (в тому числі в інтересах третіх осіб - страхувальників), варіанти погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та об`єми; можливості та умови дострокового повернення кредиту доводяться Кредитором до Клієнта у складі Договору, а саме в Розписі сукупної вартості Кредиту із зазначенням в ньому реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, який є складовою та невід`ємною частиною Договору.

Що узгоджується з пунктом 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління НБУ від 08.06.2017 року № 49, за яким Банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом.

Таким чином, з наведеного Розпису сукупної вартості кредиту вбачається кілька видів Комісії, тому в даному випадку незрозуміло прострочену заборгованість в розмірі 6 372,06 грн. за якою саме комісією звернено стягнення з Боржника у виконавчому написі.

При цьому, як зазначалося вище, за період з 17.12.2013 року по 13.01.2017 року включно ОСОБА_1 , на погашення кредитних коштів разом з відсотками та щомісячною комісією вже було сплачено 54 387,00 гривень.

А згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору № R031.0038341 від 14.11.2013 року) в останній редакції від 12.11.2014 року за період з 17.02.2017 року по 14.11.2017 року включно підлягали до сплати кредитні кошти в розмірі 17 078,98 гривень, а саме:

17.02.2017 року - 1 706,55 грн.;

17.03.2017 року - 1 706,55 грн.;

17.04.2017 року - 1 706,55 грн.;

17.05.2017 року - 1 706,55 грн.;

19.06.2017 року - 1 706,55 грн.;

17.07.2017 року - 1 706,55 грн.;

17.08.2017 року - 1 706,55 грн.;

18.09.2017 року - 1 706,55 грн.;

17.10.2017 року - 1 706,55 грн.;

14.11.2017 року - 1 720,03 грн.

Проте, на підставі виконавчого напису звернено стягнення на суму заборгованості за Кредитом в розмірі 33 039,96 гривень.

При цьому, за умовами Кредитного договору № R031.0038341 від 14.11.2013 року кредитні кошти були надані на 48 місяців (строк користування Кредитом) з кінцевим терміном повернення Кредиту до 14.11.2017 року включно (дата останнього платежу по Кредиту).

Звертає увагу суду на те, що право кредитора нараховувати відсотки (проценти) за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

А в даному випадку таке право кредитора припинилося 14.11.2017 року, але незважаючи на це, приватним нотаріусом вчиняється виконавчий напис, в тому числі щодо стягнення з ОСОБА_1 , простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 0,40 грн. за період з 04.06.2019 року по 30.01.2020 року, що свідчить про те, що нотаріус перед вчиненням нотаріальної дії навіть не перевірив безспірність та заявлений розмір заборгованості за кредитним договором.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, посилаючись на те, що: «.. .Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 623 ПК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів та пені після жовтня 2009 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки...узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-1 Оце 18...».

Крім цього, за оскаржуваним виконавчим написом стягується з ОСОБА_1 , заборгованість за штрафами і пенями, яка становить 16 027,56 грн.

При цьому, пунктом 10.4 розділу 10 «Відповідальність сторін» Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі визначено, що за прострочення повернення Кредитору заборгованості по Рахунку за несанкціонованим овердрафтом та/або сплати процентів за користування ним Клієнт повинен сплатити Кредитору пеню в розмірі, визначеному Тарифами РКО (Додаток № 3 до Кредитного договору № R031.0038341 від 14.11.2013 року).

Вказаними Тарифами РКО (на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, відкритих при отриманні споживчого кредиту) визначена пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по РКО в розмірі 0.5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (пункт 8.1.).

Проте, ні наведеними Умовами надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, ні Тарифами РКО не передбачено стягнення штрафів та не визначено їхній розмір.

Тому, в даному випадку є незрозумілим за якими тарифами нараховано суму заборгованості за штрафами і пенями в розмірі 16 027,56 грн., та яка саме сума становить заборгованість за штрафами, а яка - за пенями.

Отже, виконавчий напис приватного нотаріуса Мажуги В.Ю. є таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, без перевірки нотаріусом безспірності заборгованості за кредитним договором та його розміру, за межами трирічного строку позовної давності, тому виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

В даному випадку враховую судову практику Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, яка виходить з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова ВС КЦС від 14.08.2019 року у справі № 569/8884/17).

Вказаний правовий висновок викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84 цс19).

По-третє, вважає, що в даному випадку приватний нотаріус Мажуга В.Ю. взагалі не мав права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений.

Так, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ Банк «ТРАСТ» Кредитний договір № R03І.0038341 від 14.11.2013 року нотаріально не посвідчувався, що вбачається зі змісту самого договору, який складається із Заяви про надання кредиту на споживчі цілі, з Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі та з Тарифів РКО.

Як вже зазначалося, при вчиненні виконавчого напису нотаріуса безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Під час вчинення наведеної нотаріальної дії нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

Звертає увагу суду, що 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Однак, не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені, що має місце й в нашому випадку.

З огляду на викладене, вважаю заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, цілком законними та обґрунтованими, що підлягають задоволенню.

Прохала визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем, та зареєстрований в реєстрі за № 269, про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (04053, вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, ) заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 039,96 грн.

Представник позивача адвокат Токар О.А. надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити.

Відповідач та треті особи надали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували щодо задоволення позову. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи згідно ст. 223 ЦПК України.

Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 18 56, 121-133.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст..8, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст..253, 256, 257, 261 ЦПК України.

Керуючись ст. 43, 49, 81, 141, 263 268, 354 ЦПК України, ст. 8, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст..253, 256, 257, 261 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем, та зареєстрований в реєстрі за № 269, про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (04053, вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, ) заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 039,96 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко