ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/971/19
Провадження № 22-ц/4820/1827/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області в складі судді Дворніна О.С. від 30 червня 2020 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд із вказаним позовом до відповідача, вказував, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частки всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На час ухвалення цього рішення він працював та отримував стабільний дохід, проте 18.06.2018 року його було звільнено з роботи. Позивач по цей час не працює та не отримує стабільного доходу. Також після ухвалення цього рішення у нього ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 від іншого шлюбу, яка теж перебуває на його утриманні.

Вважає, що звільнення його з роботи та зміна сімейного стану є підставами для зміни розміру аліментів та способу стягнення з частки від доходу до твердої грошової суми у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Тому ОСОБА_1 просив змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлений рішенням Барського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року, та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому позивач, уточнив позовні вимоги, просив змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначити їх у твердій грошовій сумі - 1100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2020 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Барського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя с. Гришки Деражнянського району Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої в АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 25.01.2016 року і до досягненням її повноліття на стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя с. Гришки Деражнянського району Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої в АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягненням дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та необґрунтоване, і відмовити в задоволенні позову. На її думку, суд першої інстанції не врахував, що позивачем не вказано обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів і зміни способу їх стягнення та не надано доказів погіршення його майнового стану. Не враховано, що позивач не надав документів про свій матеріальний стан, як і не повідомив, що працює у Польщі, що підтвердив його представник в суді. Той факт, що позивач звільнився з роботи, не звільняє його від обов`язку утримувати сина нарівні з нею до досягнення ним повноліття. Позивач має у власності рухоме та нерухоме майно, є працездатною особою і має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Барського районного суду.

Також просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу за надання правничої допомоги в суді першої інстанції - 1000 грн., за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції 2000 грн. та судовий збір в сумі 1261,20 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід скасувати з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно, починаючи з 16.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття .

18.06.2018 року позивач звільнений з посади стрільця стрілецької команди ст. Гречани Козятинського загону воєнізованої охорони РФ «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків за 3-й квартал 2018 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено заробітну плату Регіональною філією «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» в сумі 2370,53 грн., за 4-ий квартал 2018 року інформація про доходи відсутня.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася донька ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою Вовковинецької селищної ради від 26.04.2019 року № 363 до складу сім`ї позивача входять ОСОБА_6 , дружина, та ОСОБА_5 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що представлені позивачем докази свідчать про відсутність офіційного працевлаштування позивача та наявність на його утриманні дружини та малолітньої дитини, що є підставою для зміни способу стягнення та розміру аліментів.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З врахуванням наведених норм права платник аліментів має право звернутися із заявою до суду про зменшення раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав (у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів), тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично змінив спосіб стягнення аліментів з частки від доходу (заробітку) на тверду грошову суму, що прямо суперечить нормам ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 184 СК України.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Згідно з даними довідки-розрахунку органу ДВС № 14.5-2018829 від 10.10.2019 року з ОСОБА_1 на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року стягувалися аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина за період з липня 2018 року по вересень 2019 року у розмірі від 1668,25 грн. до 1915,50 грн.

У первісній позовній заяві від 28.05.2019 року позивач просив стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2100 грн., тобто, в більшому розмірі, аніж нараховували аліменти державною виконавчою службою щомісячно, що об`єктивно свідчить про його спроможність сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі, визначеному рішенням Барського районного суду від 16.03.2016 року.

В свою чергу відсутність інформації у відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 03.05.2019 року за четвертий квартал 2018 року не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 будь-якого доходу (заробітку), оскільки він утримує іншу дитину та себе, як сам стверджує.

При цьому ОСОБА_1 не надав достатніх та допустимих доказів щодо розміру його доходу на час звернення з цим позовом та доказів зменшення доходу з часу звільнення та народження другої дитини.

Водночас апеляційний суд констатує, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з його ж власної волі - за згодою обох сторін, на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП україни.

Суд першої інстанції не врахував, що всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач ОСОБА_1 , попри народження другої дитини та звільнення з роботи, не надав доказів погіршення його матеріального становища і неспроможності сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, відтак відсутні правові підстави для зміни розміру аліментів.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц, постанові від 06 червня 2018 року у справі № 138/594/17-ц.

При цьому в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства підставою для задоволення позову суд першої інстанції також вказав факт перебування на утриманні позивача дружини, хоча на цю обставину він не посилався в обґрунтування позову.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору (1261,20 грн.) та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції 1000 грн. та в суді апеляційної інстанції - 2000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст. 141 ЦПК).

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріали справи не містять договору про надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Івановою В.О., що виключає можливість визначення розміру витрат апелянтки на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у справі з метою їх розподілу судом.

Крім того, в порушення ч. 8 ст. 141 ЦПК України ОСОБА_2 не подала докази щодо понесених судових витрат в суді першої інстанції до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі зробила про це відповідну заяву.

Відтак відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заяву про розподіл судових витрат, понесених в ході розгляду справи судом першої інстанції, слід залишити без розгляду.

Водночас відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 понесені витрати в сумі 1152,60 грн., що підлягали сплаті за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 30 червня 2020 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1152, 60 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 листопада 2020 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко