Номер провадження 2/585/784/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євлах О.О.,

з участю секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»

до

відповідача ОСОБА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості за Договором позики

учасники процесу в судове засідання не з`явилися;

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. До суду звернулося ТОВ «ВЕЛЛФІН» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 65062,00 грн. та 2102 грн. сплаченого судового збору.

2. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.05.2017 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 186203 в електронній формі. За умовами п. 1.1 укладеного між позивачем та відповідачем Договору позики, Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 Договору позики встановлено, що позика надається строком на 3 дні. Відповідно до вимог п. 1.4 Договору дата перерахування позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, вважається даною укладення Договору позики між позичальником та позикодавцем. Позивачем було виконано умови договору та перераховано відповідачу грошові кошти у сумі 1500 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Відповідач отримані грошові кошти в передбачені строки не повернув, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Станом на 18.06.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 65062,00 грн., з яких 1500,00 грн. - основний борг, 32233,50 грн. - заборгованість за відсотками, 31328,50 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Добровільно ОСОБА_1 суму боргу не сплачує, а тому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» указану суму боргу та сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.

3. 22 вересня 2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вважає позовну заяву необґрунтованою, та такою, що має бути залишена без задоволення. Вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки Договір позики був укладений 10.05.2017 року, строк позики за договором складає 3 дні, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків до 13.05.2017 року, а тому відповідно з 14.05.2017 року по 01.07.2020 року рік до дня подачі позовної заяви в Приморський районний суд м.Одеси. Позивач знав про порушення свого права і при цьому жодного разу за три роки не застосував навіть досудове врегулювання спору. Таким чином позовна давність вже на момент пред`явлення позову в суд 01.07.2020р.) була простроченою на 1,5 місяці з 14.05.2020 року. Щодо нарахування відсотків він також заперечував, оскільки строк позики складає 3 дні, а тому позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 13.05.2017 року (тільки 3 дні). Після закінчення строку його дії, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Позивачем також не дотримано всіх вимог щодо укладення електронного договору. Такий договір не може бути прирівняним до письмового. Оскільки не містить електронного підпису його - відповідача по справі. Крім того в прохальній частині позову позивач не вірно зазначив його прізвище « ОСОБА_1 » замість вірного « ОСОБА_1 ».

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

5. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 27 жовтня 2020 року не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його обов`язкової участі суду не надав.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року (а. с.49) було постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

8. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, вид діяльності якої: 64.92 Інші види кредитування (а.с.5-6).

9. Порядок надання ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у вигляді позики регулюється Правилами, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» № 2-1 від 27.10.2015 р., які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача, які є публічною пропозицією (офертою), у розуміння ст.ст. 641, 644 Цивільного кодексу України, та невід`ємною частиною Договору позики (пункти 1.4, 1.5 Правил) (а.с.7-17).

10. 10.05.2017 р. між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 у формі електронного документу було укладено Договір позики № 1862030 (а.с.18-22).

За умовами п. 1.1. укладеного Договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в позику в сумі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти користування позикою зазначені у п. 1.5 цього договору.

Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 3 (три) дні.

Відповідно до п. 1.4. договору, Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.

Пунктом 1.5. Договору позики визначено, що протягом строку позики, встановленого п. 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу Позикодавця, доведену до Позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, Позичальник зобов`язаний сплатити 1,9 % від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

Відповідно до п.п. 2.2.2.2, 2.2.2.4 Договору позики, позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою у порядку визначено цим договором. У випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором у повному обсязі сплатити проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування позикою.

Згідно п. 3.2. Договору позики зазначено, що строк та проценти за користування позикою та нарахування процентів за цим Договором обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому, проценти за користування позикою нараховуються з дня надання позики позичальнику (день перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника) до дня повного погашення Заборгованості за позикою (зарахування на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою.

Пунктом 7.1 Договору позики встановлено, що невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам.

11. Згідно довідки щодо заборгованості до Договору позики №186203 від 10.05.2017 р. станом на 19.06.2020 року загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем за вищевказаним договором позики та всіма нарахованими відсотками згідно нього становить 65062.00 грн.: заборгованість за основною сумою позики складає 1500,00 грн., заборгованість за відсотками згідно договору складає 32233,50 грн., заборгованість за простроченими відсотками згідно договору складає 31328,50 грн. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1101 календарних днів (а.с.23).

12. Відповідно до договору ВП-180516 від 18.05.2016 р. про переказ коштів, 24.02.2017 р. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за дорученням ТОВ «ВЕЛЛФІН» було здійснено переказ коштів в сумі 1500 грн. ОСОБА_1 (а. с. 24-26).

V. Норми права

13. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - стаття 1047 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII.

Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку, на який надається позика.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦПК України), в спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦПК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

VІ. Оцінка Суду.

14. Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтями 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

ОСОБА_1 у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» порядку, оформив на сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН» заявку для отримання позики у розмірі 1500,00 грн. шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просить перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайті товариства https://creditup.com.ua. (а.с.14-17). ТОВ «ВЕЛЛФІН» прийнято позитивне рішення та 10.05.2017 року через ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», з яким у позивача укладено договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року, здійснило переказ грошовий коштів в сумі 1500,00 грн на платіжну картку відповідача (а.с. 23-26).

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до укладеного між ТОВ «ВЕЛЛФІН» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) договору позики №186203 від 10 травня 2017 року, позичальник отримав грошові кошти у розмірі 1500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 3 (три) дні (пункт 1.1., 1.2., 1.3.) (а.с.18-22).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.3. цього договору; 1,9 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.2. цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики зазначена у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.7. Договору).

Також сторони досягли згоди, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором - у відповідності до графіку розрахунків (пункт 3.1. Договору).

Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 13 травня 2017 року в сумі 1587,00 грн., з яких 87,00 грн. сума процентів за користування позикою (а.с.18-22).

Із наданої позивачем довідки щодо заборгованості вбачається, що станом на 19 червня 2020 року сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 за договором позики №186203 від 10 травня 2017 року становить 65062,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою позики - 1500,00 грн.; заборгованість за відсотками згідно договору - 32233,50 грн.; заборгованість за простроченими відсотками згідно договору - 31328,50 грн. (а.с.23).

У зв`язку з порушенням позичальником строку повернення позики та процентів за користування позикою ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулось до суду, пред`явивши позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики станом на 19 червня 2020 року (як зазначено в позовній заяві) в сумі 65062,00 грн., з яких: 1500,00 грн. - основний борг; заборгованість за відсотками згідно договору - 32233,50 грн грн.; заборгованість за простроченими відсотками згідно договору - 31328,50 грн.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1500,00 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 10 травня 2017 року по 13 травня 2017 року в сумі 87,00 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1500,00 грн., та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 10 травня 2017 року по 13 травня 2017 року в сумі 87,00 грн.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики №1862030 від 10 травня 2017 року ТОВ «ВЕЛЛФІН», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 13 травня 2017 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 13 травня 2017 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18; від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18; від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому суд дійшов висновку що заявлена позикодавцем ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою за період з 14 травня 2017 року по 19 червня 2020 рокує безпідставною та задоволенню не підлягає.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити позивачу суму наданого кредиту,- 1500 грн. та відсотки за період з 10.05.2017 року до 13.05.2017 року в сумі 87 ( вісімдесят сім) гривень 00 копійок.

Разом з тим, враховуючи, що позивач звернувся до суду 01.07.2020 року, а сторок позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення основної суми боргу та відсотків в сумі, яку суд визнав доведеною, настав 14.05.2017 року, то суд приходить до висновку, що позивач звернувся з позовом після спливу позовної давності. Оскільки відповідач подав заяву про застосування позовної давності, то керуючись ст. 261 ЦК, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» необхідно відмовити.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

14. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже в зв`язку з відмовою в задоволенні позорвнипх вимог позивача, судові витрати слід віднести за сторонами в понесених ними розмірах.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,141,258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідністю «ВЕЛЛФІН», місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах