Справа № 166/1290/19 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З.
Провадження № 22-ц/802/271/20 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 09 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 08.02.2011, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір. За вищевказаним договором відповідач зобов`язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, разом з тим, ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, але не дотримувалась умов кредитного договору щодо його погашення, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. У зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 30.09.2019 за ОСОБА_1 рахується заборгованість по кредиту № б/н від 08.02.2011 в сумі 124 889,97 грн, з яких 1 831,99 грн заборгованість за кредитом, 112 361,40 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 273,25 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 5 923,33 грн - штраф(процентна складова), яку позивач і просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також 1 921,00 грн судового збору.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 09 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що відповідач укладення чи не укладення кредитного договору, розрахунок заборгованості не спростував, договір не оспорив, в даному випадку має місце укладення договору приєднання, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем 03.12.2019 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. Згідно з наданою випискою по розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.02.2011, укладеного між банком та відповідачем, за період з 17.04.2016 по 30.09.2019 жодних коштів на погашення кредиту не внесла та за період з 30.12.2015 по 30.09.2019 жодних коштів на погашення відсотків за користування кредитом не внесла. Тобто, по спливу дії кредитної картки, позивач мав право звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, оскільки з цього моменту банк дізнався про порушення свого права, а скористався правом звернення до суду лише 25 жовтня 2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку підписала вищевказану анкету-заяву від 08.02.2011 (а.с.16-17). У ній відповідач погодилась із тим, що ця заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

У заяві про надання кредиту не зазначено строк дії картки, позивачем не надано доказів стосовно строку її дії. Пунктом 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. У відповідності до п. 2.1.1.2.12 Правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), по зверненню клієнта до банку, згідно діючих тарифів. Перевипуск карти на новий термін здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування карти, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.2.13 для перевипущення карти до закінчення її терміну дії клієнт повинен звернутись у відділення банку. Відповідно до п. 2.1.1.2.14 заказані клієнтом карти, в тому числі і ті, що продовжені на новий термін дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту не більше шести місяців, після чого можуть бути знищені в установленому Міжнародними платіжними системами порядку.

Пунктом 2.1.1.12.5 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного у платіжній картці, а строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць.

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором № б/н від 08.02.2011, укладеним між банком та відповідачем, за період з 17.04.2016 по 30.09.2019 жодних коштів на погашення кредиту не внесла та за період з 30.12.2015 по 30.09.2019 жодних коштів на погашення відсотків за користування кредитом не внесла (а.с.11-15). Тобто, по спливу дії кредитної картки, позивач мав право звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, оскільки з цього моменту банк дізнався про порушення свого права.

03.12.2019 відповідач подала до суду першої інстанції письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та просила закрити провадження за строками позовної давності. У разі незастосування строків позовної давності просила стягнути лише тіло кредиту.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем ОСОБА_1 03.12.2019 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

На підставі встановлених фактичних обставин справи та наведеного вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з дня закінчення строку дії кредитної картки, випущеної на ім`я ОСОБА_1 минуло три роки, остання протягом цього строку жодних коштів на погашення кредиту не сплачувала, картку не переоформляла, тому позивач, звернувшись до суду з позовом лише у жовтні 2019 року пропустив строк позовної давності із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не спростував доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом у даній справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, у анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 09 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді