печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Московенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить визнати за ним право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно яке складається з:

- 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 серпня 1997 року;

- 1/10 частина квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 6-8168 від 20 листопада 2008 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли, чоловік - ОСОБА_3 , сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги за законом, які 11 березня 2014 року на 1/5 частиниквартири отримали свідоцтва про право на спадщину (по 1/15 частини).

25 липня 2014 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданник І.В., було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/10 частини квартири, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом № 6-8168 від 20 листопада 2008 року не було зареєстровано, померлою ОСОБА_2 , в органі який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно яке складається з:

- 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 серпня 1997 року;

- 1/15 частина квартири, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 березня 2014 року

- 1/30 частина квартири, що належала померлому «як об`єкт спадкування» на підставі заяви прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 , але на яку не отримав свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є сини, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які у відповідності до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом та прийняли спадщину.

Позивач звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого 10 листопада 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 4/15 частини квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням частки, від якої відмовився ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його рідний брат ОСОБА_1 , який прийняв спадщину у встановлений законом строк, та у відповідності до ст. 1262 ЦК України має право на спадкування у другу чергу.

ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину не отримав..

Вищезазначені обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

В судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання відповідно якого позовні вимоги підтримав та просив здійснювати розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності представника Київської міської ради.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно яке складається з:

- 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 серпня 1997 року;

- 1/10 частина квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 6-8168 від 20 листопада 2008 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли, чоловік - ОСОБА_3 , сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги за законом.

Згідно з п. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З матеріалів справи вбачається, що в шестимісячний строк спадкоємці звернулися до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

11 березня 2014 року на 1/5 частиниквартири отримали свідоцтва про право на спадщину (по 1/15 частини).

25 липня 2014 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданник І.В., було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/10 частини квартири, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом № 6-8168 від 20 листопада 2008 року не було зареєстровано, померлою ОСОБА_2 , в органі який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно яке складається з:

- 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 серпня 1997 року;

- 1/15 частина квартири, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 березня 2014 року

- 1/30 частина квартири, що належала померлому «як об`єкт спадкування» на підставі заяви прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 , але на яку не отримав свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є сини, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які у відповідності до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом та прийняли спадщину.

В шестимісячний строк позивач звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого 10 листопада 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 4/15 частини квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням частки, від якої відмовився ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його рідний брат ОСОБА_1 , який прийняв спадщину у встановлений законом строк, та у відповідності до ст. 1262 ЦК України має право на спадкування у другу чергу.

ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину не отримав.

Таким чином, позивач має право на спадкування за законом 1/10 частини квартири АДРЕСА_1 , яка складається з:

-1/30 частки, як спадкоємець першої черги після смерті матері ОСОБА_2 ;

-1/30 частки, після смерті матері ОСОБА_2 , з урахуванням частки, яку прийняв, але не оформив померлий ОСОБА_4 ;

-1/30 частини, як спадкоємець першої черги після смерті батька ОСОБА_3 , з урахуванням частки, яку прийняв але не оформив померлий ОСОБА_4 (спадщина після смерті ОСОБА_2 на яку не отримано свідоцтво про право на спадщину).

Відповідно до п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-03, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст. 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про спадкування», від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-03, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77-81, 89, 259, 263 - 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 331, 384, 392, 1217, 1223, 1261, 1267-1269, 1298 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. А. Писанець