Справа № 466/9757/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа № 466/9757/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м.Львова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Городоцька районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

27.11.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд ухвалити рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 07.03.2013, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова. У шлюбі у них народилася двоє дітей, які проживають разом з мамою та перебувають на її утриманні. У відповідача є заборгованість по аліментах, батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми та не цікавиться їх життям, а тому просить позбавить відповідача батьківських прав.

Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на позовну заяву.

Органом опіки та піклування Городоцької районної адміністрації Львівської області та органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради письмового пояснення щодо позову подано не було. Органом опіки та піклування Городоцької районної адміністрації Львівської області подано висновок комісії з питань захисту прав дитини Городоцької районної державної адміністрації від 15.07.2020 №30.

Ухвалою від 12.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 19.01.2020 залучено Городоцьку районну адміністрацію Львівської області як орган опіки та піклування до розгляду справи.

Ухвалою від 01.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні просив у позові відмовити. Зазначає, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, однак в силу життєвих обставин змушений проживати окремо. Заборгованість зі сплати аліментів не є підставою для позбавлення його батьківських прав, а така заборгованість виникла внаслідок складного матеріального становища.

Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив.

Представник органу опіки та піклування Городоцької районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підтримують.

Заслухавши позивача, відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого.

Судом з`ясовано такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

07 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Шевченківським відділом ДРАЦС ЛМУЮ шлюб, актовий запис № 93.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова 14 грудня 2016 року /арк.спр.14/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським районним в місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєструвала шлюб разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №324, після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на ОСОБА_1 /арк.спр.10/

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 14 січня 2014 року, актовий запис №28 і №29 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народились ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , 26.12.2013 року /арк. спр.8-9/.

З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку ЖБК №224 від 30.07.2019 за №38/2019 вбачається, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 зареєстровані разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 /арк. спр.11/.

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 25.07.2019 за №317 виданої Підзвіринецькою сільською радою ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 /арк.спр.12/. Власником будинку за вказаною адресою є мати чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_7 . Також подано Акт обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_7 від 25.07.2019 за №135 /арк.спр.13/.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 03.11.2016 вирішено стягнути з ОСОБА_2 , 1988р.н. на користь ОСОБА_1 , 1983р.н. аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2016 року до досягнення дітьми повнолітня.

Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.07.2019 у виконавчому провадженні №53242040 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей за рішенням суду від 03.11.2019, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 23.11.2018 становить 58456,54грн. /арк.спр.30-32/.

Розпорядженням Городоцької районної державної адміністрації Львівської області від 20.07.2020 №269 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини від 15.007.2020 №30 про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлений на ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

У відповідності до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини від 15.007.2020 № 30 про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько дітей - ОСОБА_2 був присутнім на засіданні комісії 15.07.2020 та заперечив щодо позбавлення батьківських прав щодо його дітей, оскільки бажає приймати участь у вихованні дітей, піклуватися про їхній стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально забезпечувати.

Слід зазначити, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, згідно ст.166 СК України та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У частині 4 ст.10 ЦПК України зазначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Окрім цього, в п. 53 рішення «Хант проти України», Європейський суд вказав про те, що беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах. Більше того, необхідно зважити, що зазвичай державні органи мають перевагу у безпосередньому спілкуванні з особами, яких стосується справа. Виходячи з цих міркувань, завдання Суду полягають не в виконанні обов`язків національних органів щодо визначення питань опіки чи доступу до дитини, а в дослідженні рішень, які виносились державними органами, здійснюючи свої дискреційні повноваження, на предмет їх відповідності Конвенції.

Суд звертає увагу, що зацікавленість у розгляді органом опіки та піклування, а також і присутність на розгляді даного питання ОСОБА_2 свідчить про небайдужість відповідача до дітей та про існування об`єктивних перешкод для спілкування батька з дітьми.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Посилання позивача на існування заборгованості за аліментами повною мірою не може в повній мірі свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків.

Зважаючи на ставлення батька до своєї дитини, категоричного заперечення останнього проти позову, тієї обставини, що поведінка відповідача не є загрозливою для життя та здоров`я дітей, а ухилення батька дітей від достатнього матеріального утримання їх, чи від частих зустрічей з ними не може призвести до позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач належним чином не вмотивувала власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, в судовому засіданні не встановлено, що до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 намагається виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, на даний час він прагне належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, повноцінно приймати участь у вихованні дітей, однак в силу обставин не має змоги з різних причин, а тому позбавлення його батьківських прав на даний час є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов`язками щодо дітей в суді не доведені, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 280-282 ЦПК України, ст.150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд ,

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Городоцька районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає: с.Лівчиці Голороцького району Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено - 28.12.2020 року.

Суддя П. С. Невойт