УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Кузнецов Д.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви Маріупольської міської ради Донецької області до Кальміуського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2020 року до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Маріупольської міської ради Донецької області до Кальміуського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: внести доповнення до актового запису про смерть особи.

Дослідивши матеріали позову, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, спір виник між двома юридичними особами.

Правовою підставою для позову послугувало необхідність захисту майнових прав позивача, як власника квартири, в якій проживала покійна особа та відомості про яку після смерті не були внесені до актового запису цивільного стану, що унеможливило зняття її з реєстрації з квартири, яка є державною та належить Маріупольській міській раді.

Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Вказана позиція також викладена у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Одночасно з цим, згідно із пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

В будь-якому випадку згідно з пунктом 15 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України в разі наявності спору між двома суб`єктами господарювання (юридичними особами) вказана ознака за суб`єктним складом відносить подібний спір до господарської компетенції.

Крім того, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Стосовно характеру спірних відносин та предметної належності спору, то в даному випадку суд враховує правову позицію Великою палати Верховного суду від 14 листопада 2018 року по справі № 425/2737/17 та виходить із того, що такий спір також не є адміністративно-правовим.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести доповнення до актового запису про народження покійної особи, через відсутність якого позивач не може зняти таку особу з державної реєстрації із належної позивачу квартири.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Актом цивільного стану є, зокрема, смерть фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У позовній заяві позивач просив зобов`язати відповідача внести доповнення до актового запису про смерть та вказати дату народження померлої особи ОСОБА_1 , яка до моменту смерті проживала та була зареєстрована в квартирі, яка на праві власності належить Маріупольській міській раді. Тобто позивач не оскаржує незаконність дій відповідача та погодився з рішенням відповідача про відмову внести доповнення до відповідного актового запису. Але в такий спосіб позивач вживає заходи для захисту своїх майнових прав на належне йому нерухоме майно та зняття з реєстрації колишніх мешканців із квартири для забезпечення реалізації всіх повноважень власника. Тим самим здійснює захист речових прав на майно в ході провадження господарської діяльності, що свідчить про виникнення спору у зв`язку із здійсненням господарської діяльності територіальною громадою.

З огляду на наведені приписи закону, оскільки позивачем заявлено вимоги до юридичної особи та спір виник у зв`язку із здійсненням територіальною громадою господарської діяльності та захисту майнових прав на належне комунальне майно, зазначений спір на підставі пункту 6 та 15 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України підвідомчий господарському суду і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин суддя приходить до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 19, 186 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою Маріупольської міської ради Донецької області до Кальміуського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що для вирішення даного спору в порядку господарського судочинства слід звернутися до Господарського суду Донецької області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Д. В. Кузнецов