Справа № 646/5598/20
№ провадження 2/646/2053/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.20 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Білінської О.В.,
за участю секретаря - Літвякової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
В провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем аліменти не сплачуються. На даний час сума аліментів є незначною, оскільки від моменту прийняття рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова відбувся ріст інфляції, зросла вартість продуктів харчування, ліків, одягу, які необхідні дитині, а також на даний час неповнолітній син навчається Харківській дитячій музичній школі № 8 ім. П. Гайдамакі у м. Харкові, займається в КЗ «ДЮСШ № 7» Греко-римська борьба. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надає та ніякої участі у вихованні сина не приймає. Розмір аліментів, які сплачуються, недостатньо для задоволення потреб сина. Просить суд стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2008 року народження у розмірі 3000 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судові засідання не з`явився, будучи повідомлений про час слухання справи шляхом направлення смс-повідомлення, яке згідно довідки про доставку СМС є доставлене 18.11.2020 року о 11-18 годині на 07.12.2020 на 11.30, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог.
У зв`язку з неявкою позивачки та відповідача в судове засідання суд вирішує справу за наявними в ній доказами.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_4 . (а.с. 9)
Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.04.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., починаючи з 12.09.2018 року, тобто з моменту подачі позову, і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 13-14)

Довідкою № 116 від 18.09.2020 року засвідчено, що ОСОБА_3 , 2008 року народження, займається на відділенні греко-римської борьби в КЗ «МК ДЮСШ № 7», у тренера-викладача Станчева К.З. (а.с.15)

Довідкою № 20 від 15.09.2020 року підтверджується, що ОСОБА_3 , 2008 року народження, навчається у 7-А класі комунального закладу «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 32 Харківської міської ради Харківської області ім. двічі Героя Радянського Союзу ОСОБА_7 ». (а.с. 16)

Згідно наданим довідки № 47 від 15.09.2020 з місця роботи, позивач має постійну роботу діловода у КООП «Малинівська Слобода», її зарплата за шість місяців у 2020 році склала 28080 грн. (а.с. 17)

Відповідно до ч. ч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК , яким визначався розмір - 30%).

Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК.

Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Таким чином, позовна вимога про збільшення розміру аліментів на утримання дитини стягнутих за рішенням суду, посилаючись на зміну матеріального стану у зв`язку із зростанням вартості товарів та послуг, збільшенням потреби дитини не ґрунтуються на зазначених вимогах закону та не узгоджується з визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

При цьому суд враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, не надано доказів погіршення або поліпшення стану здоров`я одного з батьків або інших доказів, які могли бути підставою для зміни розміру аліментів у відповідності до ст.192 Сімейного Кодексу України.

Враховуючи вказане, оскільки, позивачем не доведено обставин, передбачених ч.1 ст. 192 СК України, як підстави для зміни розміру аліментів, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.12, 81, 263-265, 352 Цивільно-Процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити повністю.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Білінська О.В.