Справа № 308/6638/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участі секретаря судового засідання Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічок Олег Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» про визнання недійсним кредитного договору та виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 15.12.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.12.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору та виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню, у якому просить визнати недійсним кредитний договір №Р32.215.71201 від 28.04.2015 укладений між Публічними акціонерним товариством «Ідея Банк» () та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та визнати виконавчий напис №144 від 31.01.2017 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 зазначив, що в червні 2018 року ОСОБА_2 стало відомо про наявність щодо неї, як боржника виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса. Дане виконавче провадження за №53783617 перебуває на виконанні у старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Бачинської Олени Володимирівни. Крім того, ОСОБА_2 стало відомо, що виконавчим написом №144 від 31.01.2017 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» заборгованість за кредитним договором №Р32.215.71201 у розмірі 14 046,21 грн. Право вимоги за відповідним кредитним договором Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» отримав на підставі договору факторингу №29/04-1 від 29.04.2016 року, укладеного з первинним кредитором (позикодавцем) - ПАТ «Ідея Банк».

Крім того з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 28.04.2015 року в місті Дніпропетровськ між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» () та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Р32.215.71201, за умовами якого позивач отримала кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 9 600,00 грн. Однак ОСОБА_2 вищевказаного кредитного договору ніколи не укладала і грошових коштів від ПАТ «Ідея Банк» не отримувала.

В оскарженому договорі є посилання на паспорт серії НОМЕР_2 , який у неї було викрадено 19.11.2014 року і на підставі чого вона звернулась до Кіровського РВ Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області із заявою про те, що в неї 19.11.2014 р. близько 18:20 год. невстановленою особою таємно викрадено паспорт на її ім`я та персональний ідентифікаційний номер.

За даною заявою, 20.11.2014 слідчим СВ Кіровського РВ Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) №0004461 з попередньою кваліфікацією ч.І ст.185 Кримінального кодексу України.

На підставі чого, 25.05.2015 року Ужгородським MB ГУ ДМС в Закарпатській області ОСОБА_2 видано новий паспорт серії НОМЕР_3 .

Окрім цього, в 2015 році Шевченківським районним судом міста Києва розглядалась цивільна справа №761/24340/2015 за позовною заявою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 19.08.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики №452719762 від 23.04.2015 року у розмірі 6390,00 грн. У цьому кредитному договорі також були зазначені відомості паспорта, який було викрадено. В ході розгляду цієї справи, 27.11.2015 року ОСОБА_3 також звернулась до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення щодо використання підробленого документу (паспорту), що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР (№0000188) з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України.

Згідно ухвали Апеляційного суду міста Києва від 24.11.2016 провадження у справі 761/12340/2015 по даній справі закрито на підставі заяви ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (позивача у цій справі) про відмову від позову. Вищевказану заяву мотивовано тим, що ОСОБА_2 дійсно не оформлювала договір позики №452719762 від 23.04.2015 року та є місце злочинних дії невстановлених осіб у кримінальному провадженні №0000188.

Враховуючи вищевказані обставини, позивач вказує, що і договір з ТОВ «Ідея Банк» №Р32.215.71201 також укладений на підставі недійсного паспорту, іншою особою, а відтак поза волею позивача.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.06.2018 заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, а саме зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №144 від 31.01.2017 року вчиненого приватним нотаріусом Київського мміського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК Рантьє» заборгованості по кредитному договору № Р32.215.71201 від 28.04.2015 в розмірі 14046,21 грн. - задоволено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

В подальшому, відповідно до розпорядження керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №1555 від 26.12.2018 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, матеріали вказаної справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Дергачової Н.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2018 року головуючим суддею визначено Фазикош О.В. та передано матеріали справи для розгляду.

06.09.2018 відповідачем ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» подано відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнають вважають їх необґрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що кредитний договір №Р32.215.71201 від 28.04.2015 року та виконавчий напис №144, вчинений 31.01.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем такими, що в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають виконанню.

Вважають, що посилання ОСОБА_2 на те, що слідчим СВ Кіровського РВ Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, як доказ того, що нею не укладався Кредитний договір №Р32.215.71201 від 28.04,2015 року не є достатніми та належними докази, оскільки прийняття та реєстрація заяви про кримінальне правопорушення, а також подальше внесення відомостей про нього в ЄРДР є обов`язком слідчого, та здійснюється ним незалежно від обгрунтованості відповідної заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За таких обставин, наявні в матеріалах справи витяг з кримінального провадження №0004461 та повідомлення про початок досудового розслідування від 20.10.2014 року є виключно підтвердженням того, що ОСОБА_2 звернулася в органи поліції зі заявою про вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо викрадення у неї паспорта та ідентифікаційного коду, аж ніяк не можуть вважатися доказом вчинення вказаного злочину, оскільки даний факт може підтверджуватися виключно остаточним судовим рішенням у вказаному кримінальному провадженні - вироком суду.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на те, що відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва у справі №761/24340/2015 від 24.11.2016 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Позивач у цій справі) відмовився від позову до ОСОБА_2 , слід зазначити, що відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відмова позивача від позову є його правом.

Крім того у матеріалах справи немає жодних актуальних відомостей про стан ходу розгляду кримінального провадження №0004461, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про факт вчинення крадіжки паспорта на ім`я Позивача та її реєстраційного номеру облікової картки платника податків, що могли б підтвердити не укладення Позивачем Кредитного договору №Р32.215.71201 від 28.04.2015 року.

Окрім того в позовній заяві, яка була подана ОСОБА_2 не вказано, який саме паспорт було нібито вкрадено. Позивач не зазначає в позовній заяві ні серію, ні номер паспорта, а також не вказує коли і ким він був виданий. Також Позивач не зазначає і який саме реєстраційний номер облікової картки платника податків у неї було вкрадено. Тобто, не зрозуміло чи кредит №Р32.215.71201 від 28.04.2015 року, який був укладений між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 укладався на підставі украдених паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, чи ні. Відсутні дані відомості також в матеріалах кримінального провадження, що долучались Позивачем до позову.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «РАНТЬЕ» вважає, що подані докази ОСОБА_2 на підтвердження своїх позовних вимог не є достовірними та достатніми. Дані докази жодним чином не спростовую факт укладення Кредитного договору №Р32.215.71201 від 28.04.2015 року, а як наслідок законність подальшого вчинення виконавчого напису нотаріуса №144 від 31.01.2017 року чи безспірність заборгованості, що була предметом останнього.

07.03.2019 позивач ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив, посилаючись на те, що відповідач зазначає, що у позові відсутні відомості щодо серії та номеру паспорта (ким та коли виданий), який був викрадений у неї, а тому не можливо встановити, що саме на підставі цього документу укладався спірний кредитний договір. Даний факт не відповідає дійсності, так як в другому абзаці на другій сторінці позовної заяви вказано, що у нею було викрадено саме паспорт серії НОМЕР_2 . Щодо дати видачі відповідного документу та органу, який його видавав, то такі відомості зазначені в самому паспорті, копія якого додана до позовної заяви.

Окрім цього, у відповідь на адвокатський запит №37-ц/19 від 28.01.2019 року Ужгородський MB ГУ ДМС України в Закарпатській області повідомив, що в травні 2015 року їй виданий новий паспорт серії НОМЕР_3 замість викраденого паспорту серії НОМЕР_2 .

Також звертає увагу на те, що в реквізитах кредитного договору основним місцем роботи її вказано «БІОСФЕРА» дані відомості є недостовірними, так як вона ніколи не працювала на підприємстві, що підтверджується відповідними записами з її трудової книжки.

В матеріалах справи міститься також заява відповідача щодо необхідності врахувати судом у цій справі висновків Верховного Суду, викладених у Постанові від 25.07.2018 по справі №127/15911/17. Однак, у відповідній справі суд касаційної інстанції, мотивуючи свої рішення, встановив помилковість висновків суду апеляційної інстанції про те, що нотаріусом не перевірено факт одержання позивачем письмової вимоги про порушень за договором, оскільки згідно підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу і напису однією з обов`язкових умов є надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а одержання, що мало місце в даному випадку.

01.04.2019 відповідачем ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» подано заперечення на відповідь позивача, яку вважають необґрунтованою, оскільки у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що у відповідь на адвокатський запит № 37-ц/19 від 28.01.2019 року Ужгородським MB ТУ ДМС України в Закарпатський області повідомив, що в травні 2015 року ОСОБА_4 виданий новий паспорт серії НОМЕР_3 замість викраденого паспорту НОМЕР_2 . В позовній заяві, представник позивача ОСОБА_2 , зазначає, що у останньої було викрадено її паспорт ще 19 листопада 2014, однак до Ужгородського міського відділу Головного управління державної міграційної служби в Закарпатській області ДМС України із заявою про видачу паспорту ОСОБА_2 звернулась тільки 25 квітня 2015 року.

Окрім того, представник позивача акцентує увагу суду на тому, що у відповіді на адвокатський запит начальник Ужгородського MB ГУДМС України в Закарпатській області зазначає, що 25 травня 2015 року ОСОБА_4 було видано новий паспорт серії НОМЕР_3 замість викраденого паспорту серії НОМЕР_2 .

Крім того, у відповіді на відзив представник Позивача також зазначає, що у спірному кредитному договорі основним місцем роботи Позичальником вказано «БІОСФЕРА», однак ці відомості є неправдивими, так як ОСОБА_4 ніколи не працювала на такому підприємстві, що підтверджується відповідними записами з її трудової книжки. Як вбачається з кредитного договору № Р32.215.71201 від 28.04.2015, а також заяви/довідки-повідомлення, які є підписанні ОСОБА_4 , остання зазначає, що вона працює в ТОВ «БІОСФЕРА».

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про призначити судової почеркознавчої експертизи та витребування оригіналу договору, в якій адвокат Мурін О.С. просить на вирішення експертизи поставити питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у кредитному договорі №Р32.215.71201 від 28.04.2015 року ОСОБА_2 , чи іншою особою? Окрім того просить, проведення судової почеркознавчої експертизи доручити експертам Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, Січеславська Набережна, 17, офіс 361).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Мурін О.С. про витребування доказів - було задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олег Миколайович (вул. Мала Житомиська,6/5, м. Київ, 01001) оригінал кредитного договору №Р32.215.71201 від 28.04.2015 року, який був підставою для вчинення виконавчого напису №144 від 31.01.2017 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07 серпня 2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Мурін О.С. про витребування доказів. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Рантьє» оригінал кредитного договору №Р32.215.71201 від 28.04.2015 року, який був підставою для вчинення виконавчого напису №144 від 31.01.2017 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08.11.2019 року залучено до участі в справі № 308/6638/18 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олег Миколайович про визнання недійсними кредитного договору № Р32.215.71201 від 28.04.2015 року укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 , а також визнання виконавчого напису нотаріуса № 144 від 31.01.2017 року таким, що не підлягає виконанню, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 23 Б).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року витребувано у ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (, адреса місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2), оригінал кредитного договору №Р32.215.71201 від 28.04.2015 року, який був підставою для вчинення виконавчого напису №144 від 31.01.2017 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.06.2020 року по справі №308/6628/18 було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у кредитному договорі №Р32.215.71201 від 28.04.2015 ОСОБА_2 , чи іншою особою.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 4/311 від 24 вересня 2020 проведеної Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Позичальник ПІБ Позичальника ОСОБА_2 » у кредитному договорі №Р32.215.71201 від 28.04.2015 виконаний не громадянкою ОСОБА_2 , а іншою особою.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.11.2020 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомляв. Представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, просив справу розглянути по суті, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник ТзОВ «Факторингова компанія «Рантье» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв про відкладення судового засідання заяви не подавав.

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріальнго округу Гуревічов О.М. та представник ТзОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СКРВІС» в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином про причини неявки не повідомляли.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

За частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При цьому суд, розглядаючи справу, враховує особливість спірних правовідносин, які виникли між сторонами та керуючись основними засадами судочинства, відповідно спрямовує хід судового процесу.

Стаття 15 ЦК України надає особі право на захист свого цивільного права в разі його порушення, оспорювання або невизнання. Стаття 16 ЦК України передбачає одним зі судових способів захисту цивільного права або інтересу - визнання правочину недійсним. При цьому частина друга вказаної статті надає можливість суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч. 3 цієї статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За обставинами даної справи позивач звернулась до суду та просила визнати недійсними правочин кредитний договір та виконавчий напис. Отже, в контексті обставин даної справи, вказаний правочин та виконавчий напис мають статус оспорюваних.

Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав і інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Нікчемний правочин є недійсним в силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за ст. 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності право чину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності право чину, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 28 квітня 2015, в м.Дніпропетровськ між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Р32.215.71201 від 28 квітня 2015, згідно якого остання отримала кредит на поточні потреби у розмірі 9600 грн. (а.с.15).

Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 24 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок, надалі по тексту - «БПР» (при видачі кредиту у готівковій формі).

Згідно пункту 1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує проценти в розмірі 9.9900% річних від залишкової суми кредиту .

Відповідно до пункту 1.4. Кредитного договору, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі: 2.600% від початкової суми кредиту.

Оскільки ОСОБА_2 , як позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконала, станом на 07.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12 446 гривень 21 копійка, що складається з наступного: -9246,38 (дев`ять тисяч двісті сорок шість) гривень 38 копійок - заборгованість за тілом кредиту; - 3199,83 (три тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 83 копійки - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями (а.с.57, а.с.58).

29.04.2016 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 29/04-1.

Згідно умов Договору факторингу (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Відповідачу) з 29.04.2016 р., а Відповідач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Таким чином, ПАТ «Ідея Банк» було відступлено ТзОВ «ФК «РАНТЬЕ» право вимоги за вказаним кредитним договором у сумі 12 446 гривень 21 копійка.

12.01.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» звернуло до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олега Миколайовича із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.50).

31 січня 2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №144, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» за період з 01.09.2015 по 07.12.2016 включно суму заборгованості за кредитним договором №Р32.215.71201 від 28 квітня 2015 у розмірі: 9246,38 (дев`ять тисяч двісті сорок шість) гривень 38 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 3199,83 (три тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 83 копійки - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; 1600,00 (тисячі шістсот) гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 14046,21 (чотирнадцять тисяч сорок шість) гривень (а.с.49).

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

29.05.2018 старшим державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області Бачинською О.В. на підставі виконавчого напису №144 виданого 31.01.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу постанову ВП №53783617 про звернення стягнення за робітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (т.1 а.с.19).

Із заяви поданої представником відповідача, вбачається, що звертаючись до суду із заявою про залучення до даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (, м. Київ, вуЛ. Велика Васильківська, 23 Б) вказується на те, що: 28 лютого 2017 року між ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» було укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № Р32.215.71201 від 28.04.2015 було відступлено ТОВ «НФС».

Окрім того, вказані обставини підтверджуються наданою копією відповіді на запит представника позивача, а саме про підтвердження укладення 28 лютого 2017 року між ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» договору факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № Р32.215.71201 від 28.04.2015 було відступлено ТОВ «НФС».

Представник позивача Мурін О.С. позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 вищевказаного кредитного договору №Р32.215.71201 від 28 квітня 2015 ніколи не укладала та грошових коштів від ПАТ «Ідея Банк» не отримувала.

Також позивач звертає увагу на те, що дані які зазначені у реквізитах кредитного договору основним місцем роботи ОСОБА_2 вказано «БІОСФЕРА», є недостовірними, оскільки вона ніколи не працювала на підприємстві, що підтверджується відповідними записами з її трудової книжки (т.1 а.с.120-124).

Окрім того, в п. 1 Кредитного договору є посилання на паспорт серії НОМЕР_2 , який у ОСОБА_2 невстановленою особою було викрадено 19.11.2014 року.

Того ж дня, ОСОБА_2 звернулась до Кіровського РВ Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області із заявою про те, що у неї 19.11.2014 р. близько 18:20 год. невстановленою особою таємно викрадено паспорт на її ім`я та персональний ідентифікаційний номер (а.с.22).

20.11.2014 слідчим СВ Кіровського РВ Дніпропетровського МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області повідомлено ОСОБА_2 , що за її поданою заявою від 19.11.2014, слідчим внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004461 з попередньою кваліфікацією ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України (а.с.21).

26.08.2015 позивач ОСОБА_2 звернулась із заявою до Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області про видачу паспорта (а.с.119).

У відповідь на адвокатський запит №37-ц/19 від 28.01.2019 року, Ужгородський MB ГУ ДМС України в Закарпатській області повідомив, що 25 травня 2015 року ОСОБА_2 виданий новий паспорт серії НОМЕР_3 замість викраденого паспорту серії НОМЕР_2 (т.1 а.с. 5-14, а.с. 117, а.с. 118).

Позивач посилається також на те, що у 2015 році Шевченківським районним судом міста Києва розглядалась цивільна справа №761/24340/2015 за позовною заявою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики №452719762 від 23.04.2015 року у розмірі 6390,00 грн. У даному кредитному договорі також були зазначені відомості паспорта, який було викрадено у позивача 19.11.2014 року.

В ході розгляду цієї справи встановлено, що 27.11.2015 року ОСОБА_2 також звернулась до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення щодо використання підробленого документу (паспорту), що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР №0000188 з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України (Т.1 а.с.23).

Згідно ухвали Апеляційного суду міста Києва від 24.11.2016 по цивільній справі №22-ц/796/13296/2016 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики провадження - закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову (Т. а.с.25).

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 3,5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

22.06.2020 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду по справі №308/6628/18 було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у кредитному договорі №Р32.215.71201 від 28.04.2015 ОСОБА_2 , чи іншою особою.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 4/311 від 24 вересня 2020 проведеної Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Позичальник ПІБ Позичальника ОСОБА_2 » у кредитному договорі №Р32.215.71201 від 28.04.2015 виконаний не громадянкою ОСОБА_2 , а іншою особою.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Разом з тим, судом встановлено, що кредитний договір №Р32.215.71201 від 28.04.2015 ОСОБА_2 не підписувала, що свідчить про відсутність її волевиявлення на укладення цього договору, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання недійсним вказаного договору.

Крім того, позивач звернулася до суду з вимогами щодо визнання виконавчого напису від 31.01.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., зареєстрований у реєстрі за №144, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» за період з 01.09.2015 по 07.12.2016 включно суму заборгованості за кредитним договором №Р32.215.71201 від 28 квітня 2015 у розмірі: 14046,21 (чотирнадцять тисяч сорок шість) гривень, з яких 9246,38 (дев`ять тисяч двісті сорок шість) гривень 38 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 3199,83 (три тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 83 копійки - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями; 1600,00 (тисячі шістсот) гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 14046,21 (чотирнадцять тисяч сорок шість) гривень (т.1а.с.49).

Оскільки судом встановлено та підтверджується висновком експерта №4/311 від 24.09.2020, що ОСОБА_2 , кредитний договір №Р32.215.71201 від 28.04.2015 з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» не укладала, та його не підписувала, а тому виконавчий напис №144 від 19.04.2017 не мав права вчинятись та є таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 1-19, 23, 76-83, 89, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічок Олег Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» про визнання недійсним кредитного договору та виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір №Р32.215.71201 від 28.04.2015 укладений між Публічним акціонерним товариство «Ідея Банк» () та ОСОБА_2 (реєстраційний номер платників податків НОМЕР_1 ).

Визнати виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №144 від 31.01.2017 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» (, адреса 01601 м.Київ, вул. Червоноармійська, 13) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 ) сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.