22-ц/812/1638/20Єдиний унікальний номер судової справи: № 488/2369/19
Номер провадження № 22-ц/812/1638/20 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача - Смірнової Т.І., відповідачки - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Департаменту праці та соціального захисту населення

Миколаївської міської ради

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 року, ухваленого під головуванням судді - Чернявської Я.А. об 11- 49 год., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (надалі - Департамент праці та соціального захисту населення ММР) до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених державних коштів,

в с т а н о в и л а :

У травні 2019 року Департамент праці та соціального захисту населення ММР звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив про стягнення з останньої надміру виплачених державних коштів - житлової субсидії у розмірі 19 202,34 грн.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Корабельного району Департаменту, як отримувач житлової субсидії з грудня 2015 року.

На підставі Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 21 жовтня 1995 року №948 із наступними змінами, оскільки відповідачка проживає в Ѕ частині будинку АДРЕСА_1 , з розділеними особовими рахунками та пічним опаленням, субсидію було призначено за рішенням комісії в грудні 2015 року на тверде паливо та скраплений газ - 2270, 96 грн., Миколаївводоканал - 18,14 грн. 14 коп., Жовтневі РЕМ - 47,94 грн. згідно з її заявою та декларацією від 03 грудня 2015 року за № 1/5340.

На 2016 рік згідно з діючим законодавством субсидію було подовжено автоматично, а саме тверде паливо та скраплений газ - 3851,68 грн., Миколаївводоканал - 243,96 грн., Жовтневі РЕМ - 880,56 грн.

На наступні періоди субсидія призначалась відповідно до заяви ОСОБА_1 та декларації № 1/65 від 04 січня 2017 року, а саме тверде паливо та скраплений газ - 4 295,87 грн., Миколаївводоканал - 346,90 грн., Жовтневі РЕМ - 1 319,87 грн.

На 2018 рік субсидію ОСОБА_1 було призначено відповідно до її заяви та декларації № 1/140 від 10 січня 2018 року, а саме тверде паливо та скраплений газ - 4 738,76 грн., Миколаївводоканал - 386,93 грн., Жовтневі РЕМ - 959,64 грн.

Кожного року в заяві та декларації ОСОБА_1 зазначала, що зареєстрована в житловому приміщенні одна. В 2019 році ОСОБА_1 надала заяву та декларацію № 2/256 від 25 січня 2019 року на одну зареєстровану в житловому приміщенні особу, довідку про склад зареєстрованих осіб не надала, про що засвідчила особистою заявою.

При проведенні обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства було з`ясовано, що за адресою заявниці з 2013 року зареєстровані її донька та онук.

У зв`язку з наданням недостовірних даних про склад зареєстрованих осіб виникла переплата коштів за 2015 - 2018 роки в сумі 19 361,21 грн., яка з урахуванням повернення коштів невикористаної субсидії становить 19 202,34 грн.

На вимогу Департаменту праці та соціального захисту населення про добровільне повернення державних коштів, відповідачка коштів не повернула.

Посилаючись на викладене та на те, що при призначенні субсидії ОСОБА_1 надала неправдиві відомості стосовно зареєстрованих осіб у вказаному житловому будинку та на ст. 1212 ЦК України, позивач просив про задоволення позову.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_1 посилалася на те, що службовими особами позивача її введено в оману щодо надання довідки про кількість осіб, зареєстрованих у будинку. Пояснила, що її дочка ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 зареєстровані у будинку за адресою АДРЕСА_1 , однак там не проживають. Також, зазначила, що у 2015 році та упродовж усього часу призначення субсидії, посадовими особами позивача їй не було повідомлено про необхідність надання такої довідки до Департаменту.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що стороною позивача не надано будь-яких належних та допустимих доказів реєстрації в будинку відповідача ОСОБА_1 інших осіб, зокрема доньки та онука, а матеріли особової справи отримувача допомоги ОСОБА_1 , досліджені у судовому засіданні не міститься відомостей, що службовими особами позивача впродовж 2015-2018 років направлялися відповідні запити щодо перевірки даних зазначених у заявах та деклараціях, поданих ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду, Департамент праці та соціального захисту населення ММР подав апеляційну скаргу, в якій посилаюсь на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та не неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Департаментом відповідно до вимог ст. ст. 77,79 ЦПК України були надані належні докази які містять інформацію щодо предмета доказування - акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідачки від 04 грудня 2015 року та від 22 лютого 2029 року, копію домової книги, копію Витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва. Крім того, ОСОБА_1 була обізнана, які документи необхідно було надавати до Управління для призначення субсидії, в тому числі і про довідку про склад сім`ї. Довідка КП ДЕЗ «Океан» про склад сім`ї була у відповідачки, яку суд не взяв до уваги.

У запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції не скасовувати.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

Згідно до п. 1 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення), (із змінами) житлова субсидія є адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до пункту 2 Положення (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), у частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Згідно з пунктом 3 Положення призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій.

У пункті 6 Положення передбачено, що субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг. В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але які сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 7 Положення субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за жилого-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.

Субсидія для відшкодування витрат на оплату жилого-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зазначених у пункті 7 цього Положення (пункт 12 Положення).

Пунктом 13 Положення встановлено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає органу праці та соціального захисту населення заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Довідки про доходи - у разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням.

У разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, та неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення з зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (за наявності).

Забороняється вимагати від громадян документи, що не передбачені цим Положенням.

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Якщо особи, зареєстровані у житловому приміщенні (будинку), сплачують за житлово-комунальні послуги на розділені особові рахунки, субсидія може призначатися окремо за розділеними особовими рахунками виходячи з кількості зареєстрованих осіб, які сплачують за послуги на такі рахунки, на, підставі рішення комісії міської ради обстеження матеріально побутових умов домогосподарства.

Згідно з Положенням для нарахування субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення подаються відомості про склад зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб, забезпеченість громадян житловою площею та комунальними послугами - житлово-експлуатаційними організаціями або іншими органами, що визначені місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі неподання на запит структурному підрозділу з питань соціального захисту населення у встановлені терміни відомостей для призначення субсидії використовуються дані, зазначені у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за її призначенням.

Рішення комісії виконавчого органу міської ради про призначення в окремих випадках субсидії переглядається у разі зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), якщо будь-хто із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії (призначенням субсидії без звернення) здійснив купівлю на суму, яка на дату купівлі (оплати) перевищує 50 тис. гривень.

У разі відсутності змін розрахунок субсидії на наступний період здійснюється структурним підрозділом з питань соціального захисту населення без повторного прийняття рішення міської комісії.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_1 проживає в будинку за адресою АДРЕСА_1 (1/2 частина), з розділеними особовими рахунками та пічним опаленням (т. 1 а.с.162).

З грудня 2015 року відповідачка перебувала в управлінні соціальних виплат і компенсацій Корабельного району Департаменту, як отримувач житлової субсидії.

На підставі заяви відповідачки та поданої декларації від 03 грудня 2015 року № 1/5340 рішенням комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням населенню житлових субсидій та державної соціальної допомоги від 11 грудня 2015 року №48 ОСОБА_1 призначено субсидію на тверде паливо та скраплений газ - 2 270,96 грн., Миколаївводоканал - 18, 14 грн., Жовтневі РЕМ - 47, 94 грн. (т. 1 а.с. 8, 157, 163-165).

Субсидію було призначено на підставі Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04 грудня 2015 року, складено соціальним інспектором в якому зазначено, що матеріально-побутові умови проживання вкрай скрутні, опалення пічне, гостро потребує призначення житлової субсидії, за висновком комісії (т. 1 а.с.160-161).

Згідно з діючим на момент призначення субсидії законодавством, ОСОБА_1 на 2016 рік субсидію було подовжено автоматично, а саме тверде паливо та скраплений газ - 3 851,68 грн., Миколаївводоканал - 243,96 грн., Жовтневі РЕМ - 880,56 грн. (т. 1 а.с.9).

В подальшому, на наступні періоди субсидія призначалась відповідно до заяви та декларації № 1/65 від 04 січня 2017 року, а саме тверде паливо та скраплений газ - 4 295,87 грн., Миколаївводоканал - 346,90 грн., Жовтневі РЕМ - 1 319,87 грн. (т. 1 а.с.11).

У 2018 році субсидії ОСОБА_1 було призначено відповідно до заяви та декларації № 1/140 від 10 січня 2018 року на тверде паливо та скраплений газ - 4 738,76 грн., Миколаївводоканал - 386,93 грн., Жовтневі РЕМ - 959,64 грн. (т.1 а.с.13).

При призначенні субсидії в заяві та декларації у період з 2015 року по 2018 рік відповідачка ОСОБА_1 зазначала, що проживає в житловому будинку одна, змін не відбулося.

Згідно з Положенням (в редакції на час призначення субсидії) для нарахування субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення подаються відомості про склад зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб, забезпеченість громадян житловою площею та комунальними послугами - житлово-експлуатаційними організаціями або іншими органами, що визначені місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі неподання на запит структурному підрозділу з питань соціального захисту населення у встановлені терміни відомостей для призначення субсидії використовуються дані, зазначені у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за її призначенням.

Для нарахування субсидії можуть використовуються відомості про доходи та розміри платежів у вигляді списків, довідок, даних на електронних носіях, інформації, одержаних від служб занятості населення, житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об`єднань співвласників багатоквартирного будинку, організацій, що надають житлово-комунальні послуги та здійснюють нарахування плати за житлово-комунальні послуги за договорами з підприємствами (інформаційно-обчислювальні центри, розрахункові центри, центри нарахування плати за житлово-комунальні послуги тощо).

У разі коли кількість осіб, зазначених у відомостях про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, відрізняється від кількості осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, для призначення субсидії використовуються дані, зазначені у відомостях про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. У разі відсутності відомостей про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб субсидія призначається на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства виходячи з кількості осіб, зазначених у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. На підставі такого рішення підприємства-виробники (виконавці) житлово-комунальних послуг нараховують плату за послуги виходячи з кількості осіб, яким призначено субсидію.

Будь-яких запитів щодо перевірки даних зазначених у заяві та деклараціях ОСОБА_1 позивачем у продовж 2015-2018 роках здійснено не було.

Отже, встановлене свідчить про те, що на момент призначення субсидії у період починаючи з 2015 року по 2018 рік субсидія була призначена за рішенням комісії на підставі Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

В подальшому, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329 Положення про порядок призначення житлових субсидій затверджено в новій редакції.

Згідно п.14 Положення, у разі неподання органами місцевого самоврядування або уповноваженими ними органами відомостей про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у встановлені строки, а також відсутності таких відомостей рішення про кількість членів домогосподарства, на яких призначається житлова субсидія, приймається комісією на підставі Акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

В 2019 році ОСОБА_1 надала заяву та декларацію № 2/256 від 25 січня 2019 року на одну зареєстровану в житловому приміщенні особу, довідку про склад зареєстрованих осіб не надала, про що засвідчила особистою заявою.

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , 21 лютого 2019 року було встановлено, що в житловому будинку належному відповідачці зареєстровані її донька та онук, що виключає призначення житлової субсидії (т. 1 а.с.158-159).

Так, згідно копії будинкової книги на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також наданої інформації відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області донька відповідачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані разом з ОСОБА_1 з 29 березня 2013 року, які фактично проживають в іншому місці (т.1. а.с. 147-149, т. 2 а.с.43-46).

Відповідно до п. 22 Положення в новій редакції за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, зокрема, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії та на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином до державного бюджету.

У разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення даних статей свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17 (касаційне провадження № 61-33727сво18).

Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що на час звернення відповідачки із заявами та деклараціями про призначення житлової субсидії не повідомила про зареєстрованих осіб в належному її житловому будинку.

Між тим, як встановлено під час розгляду справи, відповідачка звертаючись із заявами про призначення субсидії вказувала про те, що в житловому будинку проживає одна, інших доходів окрім пенсії не має, що виключає свідоме приховування недостовірних даних про доходи відповідачки, що на момент призначення субсидії відповідало Положенню.

За такого, недобросовісність в діях ОСОБА_1 при зверненні із заявою про призначення субсидії відсутня.

Крім того, наявність зареєстрованих осіб не позбавляло ОСОБА_1 , яка на час призначення субсидії та отримання впродовж 2015-2018 роках фактично проживала в будинку одна, гостро потребувала допомоги, про що було складено акт працівниками Департаменту праці та соціального захисту населення та на підставі якого і було призначено субсидію, права на її отримання.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до підстав позову та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

Європейський як суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 09 листопада 2020 року.