Справа № 182/2936/19
Провадження № 2/0182/49/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.02.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку, що продовжує навчання.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її доньки. З лютого 2009 року сімено-шлюбні відносини між нею та чоловіком фактично припинені і спільне господарство не ведеться тривалий час, оскільки відповідач проживає з іншою сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 донька досягла повноліття, з приводу чого відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання доньки у добровільному порядку. Тому на теперішній час донька перебуває повністю на її утриманні. З 03.09.2018 року донька навчається на контрактній основі в Запорізькому національному університеті, що підтверджується відповідною довідкою № 309 від 10.04.2019 року та Договором про надання освітніх послуг від 09.08.2018 року. Донька навчається в Запоріжжі і, крім оплати за навчання, потребує додаткових коштів на сплату житла у гуртожитку, витрат на харчування та міжміський проїзд. Вона працює в медичній частині АТ «НЗФ» акушеркою та отримує мінімальну заробітну плату. Однак, цих коштів на утримання доньки не вистачає. Крім того, на її утриманні перебуває повнолітній непрацездатний син з першою групою інвалідності. Їй відомо, що відповідач працює в залізничному цеху АТ «НЗФ» машиністом тепловозу і має стабільний дохід та можливість надавати грошову допомогу на утримання їх доньки. Тому звернулась до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення 23-х років.

Ухвалою суду від 24.05.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали (а.с.24-25). Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам (а.с.23, 24).

Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він посилався на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його донька ОСОБА_4 досягла повноліття і він одразу ж звернувся до бухгалтерії для відрахування коштів з його заробітної плати в розмірі ј частини його заробітку для утримання доньки під час навчання. Тому з нього продовжувались відраховуватись кошти на утримання доньки. Однак, 26.07.2018 року, після того, як вони з донькою вирішили, що він буде передавати їй гроші особисто, оскільки його аліменти не завжди витрачались за цільовим призначенням, з його картки на користь позивачки переводитись гроші перестали. Твердженнями про те, що гроші не переводились з липня 2015 року, позивачка вводить суд в оману. Доказами цього є довідка, яку він надає. Крім того, позивачка вводить суд в оману ще й з того приводу, що їх донька постійно проживає з нею. Їх донька навчається в Запоріжжі і живе там. А позивачка витрачала аліменти, які він сплачував на доньку, на свої потреби, а не на доньку. В них з позивачкою також син ОСОБА_5 , який є інвалідом першої групи і який також знаходиться на його частковому утриманні. Зараз він проживає з іншою жінкою і працює, щоб всіх утримувати. А позивачка живе в своє задоволення. Усі матеріальні питання з донькою вони самі вже давно врегулювали. Тому він просить суд відмовити позивачці в задоволенні позову.

Від третьої особи ОСОБА_3 також надійшов відзив, в якому вона просила в позовних вимогах її матері відмовити, оскільки її батько відповідач по справі проводив оплату за її навчання та проживання в гуртожитку, а також на її щомісячне утримання. Оплату проводив частково на картку, частково готівкою.

До суду сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність.

Позивачка на задоволенні позову наполягала (а.с.38).

Відповідач та третя особа просилив задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.62-63).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме:

1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3 ) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4 ) інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено судом, позивачка та відповідач по справі від шлюбу (а.с.3) мають повнолітню доньку ОСОБА_3 (третя особа по справі), ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4). Відповідно до довідки Національного Університету «Запорізька політехніка» Міністерства освіти і науки України № 113-01 від 24.01.2020 року, ОСОБА_3 , дійсно, навчалась на факультеті управління фізичною культурою та спортом Національного університету «Запорізька політехніка» за спеціальністю «Фізична терапія, ерготерапія (фізична реабілітація)» на денній формі навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. 01.09.2018 року ОСОБА_3 була зарахована для отримання освітнього ступеня «магістр». 18.01.2020 року ОСОБА_3 відрахована після присвоєння освітнього ступеня «магістр» (а.с.56). Відповідачем до суду в якості доказів були надані копії квитанцій про переводи коштів на карту третьої особи. Третя особа у своєму відзиві теж підтвердила факт регулярного отримання коштів від батька відповідача по справі на своє утримання під час навчання.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст.198, 199, 200 СК України, ст.12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задовленні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал