Провадження № 6/127/575/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді Романчук Р.В.,

секретар судового засідання Войнаревич О.М.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Літвінової Маргарити Вікторівни про примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Літвінової Маргарити Вікторівни про примусове проникнення до житла, мотивоване тим, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці перебуває виконавче провадження №60577417 з примусового виконання виконавчого листа №127/19961/18 від 22.10.2019 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. В ході здійснення заходів примусового виконання виконавчого листа державному виконавцю стало відомо, що згідно довідки КП «ВМБТІ» від 15.06.2020 за боржником зареєстровано 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1 . Спроби виконавця описати та накласти арешт на 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1 виявились безрезультатними у зв`язку із тим що двері квартири ніхто не відчинив, що підтверджується актами державного виконавця від 09.07.2020, 19.08.2020, 25.09.2020. Державний виконавець не має реальної можливості провести перевірку майнового стану боржника, що у свою чергу унеможливлює проведення виконавчих дій, щодо перевірки майнового стану, опису та арешту майна боржника та виконання конфіскації 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1 в дохід держави. Просила надати дозвіл старшому державному виконавцю Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Літвіновій Маргариті Вікторівні на примусове проникнення до квартири по АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану та опису 1/2 частки квартири, що належить ОСОБА_1 .

В судове засідання державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці перебуває виконавче провадження №60577417 з примусового виконання виконавчого листа №127/19961/18 від 22.10.2019 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

Відповідно до постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Літвінової Маргарити Вікторівни від 13.11.2019 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

В ході здійснення заходів примусового виконання виконавчого листа державному виконавцю стало відомо, що згідно довідки КП «ВМБТІ» від 15.06.2020 за боржником зареєстровано 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1 .

Як зазначено у поданні, спроби виконавця описати та накласти арешт на 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1 виявились безрезультатними у зв`язку із тим, що двері квартири ніхто не відчинив, що підтверджується актами державного виконавця від 09.07.2020, 19.08.2020, 25.09.2020.

Суд зазначає, що згідно ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 13 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ст. 439 Цивільно процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Вказані норми встановлюють особливі правила підсудності, а саме, що подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника розглядається судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи.

Суд зазначає, що відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість свого житла.

Разом з тим, конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканість житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Враховуючи викладене, при розгляді подання суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Суд зазначає, що юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Однак, матеріали подання не містять доказів надсилання боржнику та отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження або ж інших необхідних документів, а отже суд немає можливості встановити, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди або ж ухилявся від проведення виконавчих дій.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржнику було відомо про вчинення державним виконавцем дій та заходів, спрямованих на конфіскацію майна, однак він не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Окрім цього, згідно з ч ч. 1, 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Отже, державний виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, після чого вирішувати питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Враховуючи викладене, а також те, що державним виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним у здійсненні виконавчих дій, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 18, 50 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Літвінової Маргарити Вікторівни у виконавчому провадженні №60577417 з примусового виконання виконавчого листа №127/19961/18 від 22.10.2019 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя