22-ц/804/3304/20
221/5766/18

Єдиний унікальний номер 221/5766/18
Номер провадження 22-ц/804/3304/20
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 31 липня 2020 року у складі суду Мохова Є.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр», Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

22 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Український дистрибуційний центр» (надалі Відповідач 1), ПАТ «Компанія «Райз» (надалі Відповідач 2) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В мотивування позовної заяви, зазначив, що 21.05.2009 його було прийнято на роботу до Відповідача 2 на посаду сервісного інженера 2-ї категорії Донецької філії, згідно з наказом №288к від 21.05.2009. Наказом № 437/2к від 03.08.2009 року його переведено на посаду менеджеру з продажу запасних частин Донецької філії на цьому ж підприємстві. Наказом № 62 від 01.10.2012 назву його посади змінено на «менеджер зі збуту». На вказаній посаді він працював до 04.04.2018 року. Листом за вих. № 9-4 від 04.04.2018 Відповідач 1 повідомив його про звільнення з посади у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників та направив на його адресу трудову книжку. Позивач зазначає, що не подавав Відповідачу 1 жодних заяв про прийняття на роботу та не укладав з Відповідачем 1 жодних трудових договорів та не передав йому свою трудову книжку, окрім цього вказує, що не подавав Відповідачу 2 заяв про звільнення з посади, не отримував від нього наказів про звільнення та трудової книжки. Вказані обставини, на його думку, свідчать про порушення Відповідачем 1 та Відповідачем 2 його прав та інтересів, зокрема, визначених ст. 43 Конституцією України, а також ст. ст. 21, 23, 24, 38, 47, 116 КЗпП України, що і стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. З огляду на вказане, позивач просить суд поновити його на посаді менеджера зі збуту ПАТ «Компанія Райз», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.11.2015року та визнати недійсними записи в трудовій книжці за № 8 та № 9.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 31 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді менеджера зі збуту ПАТ «Компанія «Райз». Визнано недійсними записи № 8 та № 9 на сторінках 6 7 його трудової книжки серії НОМЕР_1 . Стягнуто з ПАТ «Компанія «Райз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 листопада 2015 року по 29 травня 2020 року у розмірі 893 464,00 гривні. Вирішено питання щодо судового збору. В порядку ст. 430 ЦПК України, допущено негайне виконання цього рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць.

Задовольняючи позов про поновлення на посаді менеджера зі збуту ПАТ «Компанія «Райз», суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебував в трудових відносинах, як з Відповідачем 1 так і Відповідачем 2. Між позивачем та Відповідачем 2 був укладений безстроковий трудовий договір. Розірвання 30.10.2015 року трудового договору за ст.38 КЗпП відбулося незаконно, оскільки позивач заяви про наміри звільнитися не подавав, його не знайомили з наказом про звільнення, не здійснювали остаточний розрахунок, не видавали йому трудову книжку. Працевлаштування позивача до Відповідача 1 відбулося без його згоди, він не подавав заяв ні про прийняття на роботу ні про звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП. Незаконність звільнення позивача Відповідачем 2 стала підставою для стягнення з останнього середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.11.2015 року по 29.05.2020 року в сумі 893464,00грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даним рішенням, відповідач ПАТ «Компанія «Райз» подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, а матеріали справи передати до Господарського суду м. Києва, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство ПАТ «Компанія «Райз».

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.02.2020 року відкрито провадження у справі №910/628/20 про банкрутство ПАТ «Компанія «Райз», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та розпочато процедуру розпорядження майном. Частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Таким чином, позовні вимоги до ПАТ «Компанія «Райз» повинні розглядатись в межах справи про банкрутство, з врахуванням особливостей встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник відповідача ПАТ «Компанія «Райз» Маркелова О.П. в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача ТОВ «Український дистрибуційний центр» в суд апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Позивач перебував у трудових відносинах з Відповідачем 1 та Відповідачем 2, що підтверджується копією трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до наказу №288к від 21.05.2009, позивача було прийнято на роботу до Відповідача 2 на посаду сервісного інженера 2-ї категорії Донецької філії.

Наказом № 437/2к від 03.08.2009 позивача переведено на посаду менеджеру з продажу запасних частин Донецької філії на цьому ж підприємстві.

Наказом № 62 від 01.10.2012 назву посади, на якій Позивач працював до 04.04.2018 року, змінено на назву «Менеджер зі збуту».

Позивачем не подавалась заява про звільнення його з посади за власним бажанням з займаної посади, його не було ознайомлено Відповідачем 2 із наказом про звільнення, не видано йому копію відповідного наказу та після звільнення не видано трудову книжку.

Про своє звільнення позивач дізнався лише, коли отримав трудову книжку від Відповідача 1, що підтверджується листом за вих. № 9-4 від 04.04.2018, надісланим Відповідачем 1 на поштову адресу позивача, отриманим 11.04.2018 року.

Протилежного відповідач не довів.

Враховуючи надані суду позивачем відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01.04.2019 № 2096, за третій квартал 2015 року Відповідач 2 виплатив позивачу заробітну плату в загальному розмірі 24609,83 грн. Враховуючи тривалість вимушеного прогулу, розмір середнього заробітку, який повинен сплатити Відповідач 2 на користь позивача дорівнює 893464,00грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що справа перебувала в провадженні суду першої інстанції доволі тривалий час, проте жодного повідомлення Відповідача 2 про дату, час та місце розгляду справи вони не містять.

Одночасно з апеляційною скаргою до суду надано повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Компанія «Райз» з офіційного веб-сайту Вищого господарського суду України, дата публікації на сайті ВГСУ 05.03.2020 року та ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Компанія «Райз» від 26.02.2020 року, справа №910/628/20.

З наведеного вбачається, що постановленню рішення у цивільній справі від 31.07.2020 року передувало відкриття 26.02.2020 року провадження у справі №910/628/20 про банкрутство Відповідача -2 - ПрАТ «Компанія «Райз».

Із винесенням ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство пов`язуються певні правові наслідки, зокрема: вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; розгляд вимог конкурсних, забезпечених і поточних кредиторів та вирішення майнових спорів, арешт майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника можуть застосовуватися виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя вказаної статті).

Згідно з частинами першою - третьою статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Тобто законодавець указав, що у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» містяться процесуальні норми, які передбачають особливості розгляду справ указаної категорії.

Наведене дає підстави дійти висновку, що вказаний Кодекс № 2597-VIII передбачає також особливості розгляду справ про банкрутство, що і підтверджено у статті 7 цього Кодексу.

Оскільки суд має застосовувати відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України норму, чинну на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду (перегляду) справи у тому числі й у суді апеляційної інстанції, суд застосовує норми Кодексу № 2597-VIII, які є чинними на час такого перегляду.

Зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Як вбачається із справи, предметом спору є вимоги про поновлення на роботі та майнові вимоги до боржника, щодо якого ухвалою Господарського суду м.Києва від 26 лютого 2020 року порушено провадження у справі № 910/628/20 про банкрутство.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент перегляду справи, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19).

Отже, виходячи зі змісту та підстав позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, спір у цій справі між сторонами виник з правовідносин щодо поновлення позивача на роботі, який є посадовою особою, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Таким чином, судове рішення Волноваського районного суду Донецької області від 31 липня 2020 року підлягає скасуванню, а справу необхідно передати до господарського суду, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство відповідача у цій справі ПрАТ «Компанія «Райз».

Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах: від 16 грудня 2020 року у справі № 607/2990/17 (провадження № 61-37199св18), від 19 лютого 2020 року у справі № 200/12041/17 (провадження № 61-12507св19).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судового рішення є обґрунтованими.

Отже, спір у цій справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. За встановлених обставин справу необхідно передати до Господарського суду м.Києва, на розгляді якого перебуває справа за № 910/628/20 про банкрутство ПрАТ «Компанія «Райз».

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням вимог чинного законодавства та повинно бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з частиною другою статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 28 грудня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 31 липня 2020 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр», Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передати до Господарського суду міста Києва на розгляді якого пребуває справа № 910/628/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз".

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

М.Ю. Лопатіна