Справа № 654/3754/20
Провадження №6/654/100/2020
УХВАЛА

04 листопада 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі :

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Петришак В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань Херсонської області подання старшого державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Ольги Вікторівни Зелінської про примусове проникнення до житла боржника, -

УСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житлового будинку боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Подання погоджено начальником Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Н.Григорян.

Подання мотивовано тим, що на виконанні відділу ДВС перебуває виконавче провадження №59905261 з примусового виконання судового наказу №923/378/19, виданого 19.08.2019 Господарським судом Херсонської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» в особі Таврійської філії, загальна сума заборгованості 238105,55 грн.

28.08.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія постанови направлено боржнику для відома.

29.08.2019 винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

12.08.2020 на адресу боржника державним виконавцем направлено вимогу, що 08.09.2020 з 10 по 12 годину будуть проводитись виконавчі дії, щодо опису та арешту належного боржнику майна, та направлено заказною кореспонденцією.

08.09.2020 з метою проведення опису майна державним виконавцем здійснено виїзд за місцем проживання боржника, проте провести опис житлового будинку не надалося можливим, оскільки боржник двері не відчинив, про що складено відповідний акт.

В подальшому 09.09.2020 та 13.10.2020 державним виконавцем повторно направлено вимогу, що 27.10.2020 будуть проводитись виконавчі дії, щодо опису та арешту належного боржнику майна, та направлено заказною кореспонденцією.

27.10.2020 з метою проведення опису майна державним виконавцем знову здійснено виїзд за місцем проживання боржника за адресою, проте провести опис житлового будинку не надалося можливим, оскільки боржник двері не відчинив.

З причин неможливості проведення опису майна боржника, який свідомо не виконує вимоги державного виконавця, останній вбачає перешкоджання боржником проведенню виконавчих дій, що унеможливлює виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали, додані до подання, суд приходить висновку, що подання не обґрунтоване та задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Згідно з положенням статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №923/378/19 виданого 19.08.2019 про примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 23.07.2019 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» в особі Таврійської філії, загальна сума заборгованості 238105,55 грн.

Постановою від 28.08.2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №59905261.

Державним виконавцем в поданні не наведено правових підстав для проведення виконавчої дії, пов`язаної із проникненням до житла чи іншого володіння боржника. Також відсутні докази того, що боржник дійсно ухиляється від виконання судового рішення.

Натомість матеріали виконавчого провадження містять постанову від 29.08.2019, якою накладено арешт на автомобіль Volkswagen Caddy, що належить боржнику ОСОБА_1 .

В постанові старшого державного виконавця від 12.08.2020 про арешт майна боржника зазначено адресу боржника та адресу майна, на яке накладено арешт, - АДРЕСА_2 , а в поданні ставиться питання щодо примусового проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали подання та матеріали виконавчого провадження не містять доказів відмови боржника у доступі до житла, тобто вчинення боржником активних дій, спрямованих на перешкоджання виконавцю у вчиненні виконавчих дій. Виконавцем лише в поданні вказано, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, проте жодних документів, які б свідчили про це суду не надано.

Суд критично ставиться до актів виконавця від 24.09.2020, 27.10.2020 та 08.09.2020. Вказані документи частково надруковані, частково в них міститься рукописний текст, з якого не зрозуміло хто саме не допустив виконавця для проведення виконавчих дій в будинок. В актах лише зазначено, що боржник був відсутній, без зазначення, в чому саме полягає перешкоджання виконавцю у вчиненні дій.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволення подання старшого державного виконавця Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Зелінської Ольги Вікторівни про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 04 листопада 2020 року.

СуддяВ. М. Сіянко