Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 936/1050/19

Провадження № 2/936/30/2020

12.02.2020 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Вотьканич В.А., за участі секретаря судових засідань Іванової Н.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (не скористалася правом на участь у судовому засіданні),

відповідач ОСОБА_2 (не з`явився в судове засідання),

представник третьої особи, Воловецької селищної ради Воловецького району - Попелич М.А. (не скористався правом на участь у судовому засіданні),

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Воловецька селищна рада Воловецького району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Воловецька селищна рада Воловецького району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку також зареєстровані, внук позивачки ОСОБА_3 , 1999 року народження та колишній зять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за місцем реєстрації не проживає з 2009 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , шлюб між дочкою позивачки ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , розірвано 07.05.2009 р. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав на заробітки та не проживає у вказаному житловому будинку. Відповідач житлом не користується, матеріальної допомоги на утримання житла не надає, в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації. У зв`язку з цим, наявність реєстрації відповідача ОСОБА_2 перешкоджає позивачу ОСОБА_1 як власнику будинку вільно розпоряджатись своїм майном, а також виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. На підставі наведеного, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про час, день та місце судового засідання повідомлявся шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади, про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Представник третьої особи Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області Попелич М.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 ,є позивач ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_2 від 29.11.2017 року на Ѕ частину домоволодіння (а.с.12.), та свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НМТ 960909 від 29.11.2017 року на Ѕ частину домоволодіння (а.с.13), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 215. (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 07.05.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, шлюб між дочкою позивачки ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №19. (а.с.7).

Із довідки Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області, за № 2525 від 27.11.2019 року (а.с.5) виданої ОСОБА_1 , мешканці АДРЕСА_1 , вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані: вона - ОСОБА_1 , 1954 року народження, внук- ОСОБА_3 , 1999 року народження, колишній зять - ОСОБА_2 , 1970 року народження.

З Акта обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 , складеного 26.11.2019 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , не проживає в цьому будинку з 2009 року. Цей факт підтверджується сусідами ОСОБА_4 (мешканця АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (мешканця АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 (мешканця АДРЕСА_2 ) та депутатом виборчого округу ОСОБА_7 (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Позивач є власником житлового будинку, а тому він має право володіти, користуватись і розпоряджатись цим будинком на власний розсуд. Водночас він має право на захист свого права власності.

Суд дійшов висновку, що реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 в житлового будинку АДРЕСА_1 , порушує права ОСОБА_1 , як власника будинку, на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користується ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

У відповідності з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

На підставі досліджених доказів та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що право власності позивача ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає судовому захисту відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку, що належить позивачеві на праві приватної власності, оскільки був відсутній в цьому будинку без поважних причин понад один рік.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов`язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 280, 282, 283 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Воловецька селищна рада Воловецького району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом для його перегляду і апеляційного оскарження, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції безпосередньо або через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення складено та підписано 12.02.2020 р.

Головуючий В.А. Вотьканич