Справа № 585/4376/19
Номер провадження 2/585/128/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі :

головуючого судді Євлах О.О.,

за участі:

секретаря - Безручко О.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни у порядку позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до

відповідача: ОСОБА_2 ,

вимоги заявника: про зменшення розміру аліментів,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд із позовною заявою про зменшення розміру аліментів.

2. Позовну заяву обґрунтував тим, що з 12 липня 2008 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 . На даний час вони з дружиною проживають окремо. Судовим наказом від 25 липня 2019 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 12.09.2019 року рішенням суду стягнуто з нього на користь батька ОСОБА_5 аліменти на його утримання в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, 15 липня 2019 року, до часу смерті ОСОБА_5 . Таким чином, його матеріальний стан після винесення судового наказу змінився, адже він повинен щомісячно сплачувати на користь батька аліменти у визначеному судом розмірі. У зв`язку зі зміною матеріального стану, вважає, що розмір аліментів, визначений судовим наказом від 25.07.2019 року може бути зменшено.

3. Відповідач подала відзив на позов, в якому зазначила, що, за її переконанням, після того як позивач дізнався про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, його батько ОСОБА_5 , за спільною домовленістю з позивачем, 15 липня 2019 року звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь аліментів, як на непрацездатного батька. Визнаючи позов ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на утримання батька, та, знаючи про стягнення з нього аліментів на утримання доньки за судовим наказом в розмірі 1/ 4 частини заробітку, ОСОБА_1 підтвердив свою матеріальну спроможність сплачувати аліменти, як на свого непрацездатного батька, так і на неповнолітню доньку в розмірі по 1/ 4 частині на кожного. Крім цього, зазначає, що позивач проживає разом зі своїм батьком за однією адресою, веде з ним спільне господарство, вони мають спільні обов`язки та побут, перебувають у гарних відносинах; батько позивача отримує високу пенсію. Вона переконана, що звернувшись із позовом ОСОБА_5 до суду, позивач та його батько переслідували спільну мету - зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_1 доньки. Вважає, що позивач є працездатною особою, отримує високу та стабільну зарплату, після сплати аліментів у нього залишається достатня сума для його власних потреб, а тому обставини, на які посилається позивач, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного судовим наказом розміру аліментів. Розмір стягуваних аліментів за судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Окрім того, Верховний Суд у справі № 760/11934/16-ц від 01.08.2019 року висловив позицію, згідно якої перебування на утриманні платника аліментів непрацездатних батьків не є однозначною підставою для зменшення розміру аліментів. Також посилається на ст. ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. Крім того, зазначила, що на даний час в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до батька про зменшення розміру аліментів з 1/ 4 частини до 1/ 6 частини. Вважає, що рішення суду про стягнення аліментів на утримання батька позивача не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання їх доньки.

Попередньо суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складаються з витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5400 грн., які вона просить стягнути з позивача (а. с. 21-31).

4. Відповідач подав до суду відповідь на відзив, в якій вважав помилковим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства твердження відповідачки про мінімальний розмір аліментів, який, як вона вважає, складає 1/ 4 частку від заробітку (доходу). Така частка не є мінімумом в розумінні положень Сімейного кодексу України. На сьогодні мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1109 грн.), а не 1/ 4 частина доходу платника аліментів. Рекомендований розмір аліментів дорівнює прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку (2218 грн.). І це за умови достатності заробітку платника аліментів. Він пропонував відповідачці сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, проте відповідачка на пропозицію не погодилася, оскільки їй відомий приблизний розмір його зарплати. Не відповідає дійсності твердження відповідачки про наявність у нього домовленості з його батьком ОСОБА_5 про подання останнім позову про стягнення аліментів на його утримання. Позов батька він визнав, тому що батько, як особа похилого віку та пенсіонер, який отримує мінімальну пенсію, потребує додаткової матеріальної допомоги, а він, так як має таку можливість, зобов`язаний допомагати батьку. Він погодився сплачувати батьку аліменти, оскільки вважав, що вони з відповідачкою збережуть сім`ю і він буде утримувати свою доньку, як і раніше, без будь яких судових рішень; визнав позов батька без урахування розміру аліментів на доньку просто з морально етичних міркувань, а не за домовленістю з батьком. Крім того, з батьком вони проживають окремо. Вважає, що твердження відповідачки про те, що після сплати аліментів на утримання дитини і батька у нього залишається достатня сума для забезпечення власних потреб, не відповідає дійсності, так як він утримує житловий будинок, загальна площа якого складає 100 кв.м. Відповідачка за всі роки їх спільного життя майже ніде не працювала. На даний час дочка вже ходить до школи, але відповідачка не намагається знайти роботу, якщо не для власного утримання, то хоча б для належного матеріального забезпечення доньки ОСОБА_6 , а повністю перекладає обов`язок матеріального утримання доньки на нього, та фактично забирає кошти у доньки, оскільки живе за рахунок аліментів, які він щомісячно сплачує. Відповідачка є працездатною здоровою людиною, що об`єктивно дозволяє їй працевлаштуватися і отримувати дохід. З приводу його звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання батька, що на думку відповідача, є підставою для відмови в позові, то подання ним такого позову зумовлено тими ж міркуваннями, що і подання позову у даній справі: завищений розмір аліментів як на батька, так і на доньку, та необхідність його зменшення. За період з жовтня по грудень 2019 року включно з нього стягнуто аліменти в сумі 34290, 26 грн. Визначаючи частку в розмірі 1/ 6 частини заробітку, яку він просить стягувати з нього, як аліменти на дитину, просить врахувати стан здоров`я дитини, відсутність даних про незадовільний стан її здоров`я та відповідачки, його, як платника аліментів, матеріальне становище (окрім зарплати, будь яких інших доходів не має), сплату ним аліментів на утримання непрацездатного батька. Також заперечує проти стягнення з нього на користь відповідачки 5400 грн. витрат на правову допомогу у зв`язку з необгрунтованістю, так як розмір не відповідає критерію співмірності (а. с. 36 - 43).

5. Позивач надала заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивач наводить твердження, яке суперечить правовій підставі заявленого позову, зокрема про необхідність з`ясування, чи впливає погіршення матеріального стану платника аліментів на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі. Посилання позивача на те, що позов батька про стягнення аліментів він визнав, оскільки вважав, що збереже сім`ю, і він буде утримувати доньку як і раніше, без будь яких судових рішень, а розмір утримання буде визначати кожного місяця окремо в залежності від усіх інших потреб родини, є голослівними. Вважає, що позивачем не обгрунтовано неможливість забезпечення власних потреб з урахуванням стягнення аліментів на утримання дитини та батька. Крім того, зазначила, що навіть з урахуванням утримуваних з нього аліментів, матеріальний рівень забезпечення позивача не дозволяє йому отримувати право на субсидію, що спростовує позицію позивача про погіршення його матеріального стану. Щодо твердження позивача про те, що сума витрат на правову допомогу у даній справі у розмірі 5400 грн. не відповідає критерію співмірності, вважає безпідставним (а. с. 63-66).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив.

7. У судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні, з підстав, викладених у відзиву на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Крім того, позивач пояснила, що на даний час вона офіційно працює продавцем в магазині, отримує заробітну плату близько 4000 гривень на місяць. Кошти, які вона отримує від позивача як аліменти на утримання дитини, вона всі не витрачає, а заощаджує на майбутнє. Сума аліментів в середньому складає 9000 грн. щомісячно. В місяці, які зазначив позивач, вона дійсно отримала більше 30000 грн., оскільки стягнення відбулося з урахуванням періоду до набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

8. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_7 12 липня 2008 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини « ОСОБА_8 » (а. с. 3).

9. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , її батьками вказані сторони по справі (а. с. 4).

10. Судовим наказом від 25 липня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 5).

З довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, вбачається, що ОСОБА_1 з липня 2019 року по грудень 2019 року сплачено аліменти на підставі судового наказу в розмірі 34290, 26 грн. (а. с. 54).

11. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 12.09.2019 року з ОСОБА_1 на користь батька ОСОБА_5 стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 15 липня 2019 року, до часу смерті ОСОБА_5 (а. с. 6-7).

12. Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» за виконавчим листом № 60005629 від 09.09.2019 р. за період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року ОСОБА_1 нараховано 16107, 46 грн., відсоток стягнення 25 % (а. с. 26).

13. З довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).

З накладної № 03/12 від 03.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_9 дрова на загальну суму 20280 грн. (а. с. 45).

З дублікатів чеків по оплаті житлово комунальних послуг від 26.12.2019 року, виданих АТ КБ «ПриватБанк», повідомлень на оплату послуг із газопостачання ТОВ «Сумигаззбут» від 12.01.2019 року та за спожиту електроенергію ТОВ «Енера Суми» за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що платником являється ОСОБА_1 (а. с. 46-50).

14. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 16.12.2019 року зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.09.2019 року у справі № 585/2627/19; ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати від дня набрання рішенням суду законної сили до часу смерті ОСОБА_5 ; виконавчий лист Роменського міськрайонного суду Сумської області, виданий по справі № 585/2627/19 (2/585/834/19) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на його утримання у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до часу смерті ОСОБА_5 відкликати, після вступу - 15.07.2019 року, рішення у законну силу (а. с. 67-68).

15. З копії паспорта ОСОБА_5 вбачається, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 44).

ІV. Норми права.

16. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

17. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

18. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

19. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

20. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

21. З роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що відповідно до ст. 192 СК ( 2947-14 ) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

22. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

23. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

24. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

25. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

26. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

27. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

V. Оцінка суду.

28. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, вислухав аргументи сторін, і дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Так, підставою звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів послужило ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів на непрацездатного батька, що призвело до погіршення його матеріального стану.

Суд бере до уваги цю обставину, оскільки позивач має непрацездатного батька, на користь якого з нього, на підставі рішення суду, стягуються аліменти, що безумовно погіршує матеріальний стан позивача. Ця обставина не була предметом судового розгляду, оскільки аліменти стягуються на користь відповідачки за судовим наказом.

Аргументи позивача про нецільове використання сплачених ним коштів відповідачем та те, що відповідач ніде не працює, тобто не утримує матеріально доньку, суд відхиляє. Попри те, що відповідач не надала звіту на суму витрачених коштів, але повідомила суду щодо більшості витрат за цільовим призначенням. У той час як сам позивач не надав жодного доказу щодо нецільового використання аліментів відповідачем, не вказав, куди саме вона їх витрачає не за цільовим призначенням, як і нічим не підтвердив того факту, що відповідач не працює.

Посилання відповідача на те, що позивач проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_5 , веде з ним спільний побут, спростовується реєстрацією ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , відмінною від адреси реєстрації позивача: 1-ий АДРЕСА_3 .

Крім того, суд критично оцінює пояснення відповідача про домовленість позивача зі своїм батьком відносно звернення останнього до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, так як вказана обставина нічим не підтверджена.

Враховуючи наведені позивачем обставини, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, зокрема, стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатного батька, пояснення відповідача, що вона не витрачає всіх коштів, які отримує як аліменти на дитину, виходячи із розміру отримуваних аліментів відповідачем, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. З огляду на те, що першочергова увага має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, то з позивача на користь відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи такий розмір аліментів, суд з поміж зазначеного, також врахував, що рішенням суду станом на час розгляду даного позову, розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , зменшено з 1/ 4 до 1/6 частини заробітку щомісячно.

Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення потреб, необхідних для виховання і утримання дитини, з огляду на те, що батько і мати мають спільно утримувати дитину, а кошти, які лише батько сплачує на утримання дитини втричі перевищують прожитковий мінімум на дитину. А якщо брати до уваги, що і мати має витрачати частину своїх коштів на утримання дитини, та з огляду на регіон, в якому проживає дитина, то навіть за умови стягнення з батька аліментів в розмірі 1/5 частини всіх його доходів, спільних коштів батьків має вистачити на організацію гармонійного розвитку дитини.

З огляду на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне, після вступу цього рішення в законну силу, визнати наказ Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2019 року у справі № 585/2547/19, таким, що не підлягає виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат.

29. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави, оскільки обидві сторони звільнені від його сплати.

30. Щодо витрат на правничу допомогу адвокатів, суд зазначає наступне.

Суд розподіляє судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

31. Встановлено, що згідно договору про надання правничої допомоги від 24 грудня 2019 року, укладеної між адвокатом Цимбалом В.І. та ОСОБА_1 , квитанції № 61 від 29 грудня 2019 року, та розрахунку гонорару адвоката, вбачається, що оплата за надання правничих послуг визначений та сплачений ОСОБА_1 в розмірі 3000 грн. (а.с.51-52, 53, 55).

Згідно договору про надання правничої допомоги від 06.12.2019 року, укладеної між адвокатом Меньком Д.Д. та ОСОБА_2 , вбачається, що розмір гонорару визначений в розмірі 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, за годину робочого часу, але не більше 6000 грн. (а.с.27).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 90 від 11.12.2019 року адвокатом Меньком Д.Д. від ОСОБА_2 отримано 5400 грн. за надання правничої допомоги (а. с. 31).

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 11 грудня 2019 року, підписаного адвокатом Менько Д.Д. та ОСОБА_2 , послуги з правничої допомоги надані частково; на дання таких послуг адвокатом витрачено 5 годин робочого часу; вартість частково наданих адвокатом послуг з правничої допомоги, витраченого на час складання даного акту становить 4204 грн.; надані послуги та послуги, які мають надаватись в подальшому, оплачені ОСОБА_2 згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 90 від 11 грудня 2019 року на суму 5400 грн. (а. с. 30).

Суд, розподіляючи витрати, понесені сторонами на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи: договір про надання правової допомоги відповідачу, розміри гонорару за надання правової допомоги за видами правової допомоги, опис послуг з кількістю витраченого адвокатом часу і вартістю наданих послуг, копія рахунку, квитанція, а також копія акта приймання-передачі виконаних послуг, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5400 грн. з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися і позивачу і відповідачу адвокатами, однак вартість послуг адвоката для позивача склала 3000 грн., а ті ж послуги для відповідача склали 5400 грн.

А тому, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатами роботи, критерію необхідності подання відзиву на позов та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5400 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатами роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та вартості послуг адвоката для обох сторін, а також з урахуванням поданого позивачем заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх не співмірності, суд дійшов висновку, що співмірним розміром витрат, які підлягають відшкодуванню на користь відповідача, будуть витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

А з огляду на те, що позов задоволено частково, в розмірі половини заявлених позивачем вимог, позивач також поніс витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., то витрати сторін на правничу допомогу суд відносить за рахунок сторін.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

2. Зменшити розмір аліментів, визначений наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2019 року у справі № 585/2547/19.

3. Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/ 5 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

4. Визнати наказ Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2019 року у справі № 585/2547/19, таким, що не підлягає виконанню.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Судовий збір віднести за рахунок держави.

7. Витрати на правничу допомогу адвокатів віднести за рахунок сторін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 13 лютого 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах