Справа № 191/2327/20
Провадження № 2/191/758/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Твердохліб А.В.,

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності, в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2020 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . Вона залишила заповіт на все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, на ім`я ОСОБА_1 . Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині відсутні. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 16 липня 2020 року позивач отримав в Першій синельниківській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку вищевказаного житлового будинку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку нотаріус відмовив 22.07.2020 року, про що надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій вказано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у власності жилого будинку, будівлі або споруди». З чим позивач не погоджується, посилаючись на те, що на момент смерті спадкодавець мала на праві приватної власності земельну ділянку, згідно Державного акту Серії ЯК №300395, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №241 від 17.09.1997 року на земельну ділянку площею, 0,0196 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ., яка згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 26.06.2020 року, має кадастровий номер :01:123:0010, дату державної реєстрації 21.06.2010 року, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Спадкодавець використала своє право на приватизацію земельної ділянки і отримала державний акт на меншу частину земельної ділянки, а не на Ѕ частку, пропорційно частці у праві власності на житловий будинок. Згідно договору купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку від 12 липня 1978 року, ОСОБА_2 отримала право приватної власності на частку будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 496 кв.м (0,0496 га). Така ж площа земельної ділянки, за вказаною адресою, визначена і технічним паспортом від 25.05.2020 року на житловий будинок. В зв`язку із викладеним. посилаючись на ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0196 га, кадастровий номер :01:123:0010, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку проведення судового засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Ковтун А.О., до початку проведення судового засідання надала суду заяву про розгляд справи, згідно вимог чинного законодавства, без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив та прийшов до наступного висновку.

12 липня 1978 року ОСОБА_2 , придбано за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори, Ѕ частину жилого будинку, загальною площею 81,40 кв.м та господарчі будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці 496 кв.м. (а.с.23-24).

Також, ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 0,0196 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:123:0010 (Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯК №300395 від 21 червня 2010 року, виданий на підставі рішення виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 17.09.1997 року №241).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18 вересня 2019 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті у м. Синельникове Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

З копії заповіту від 08 лютого 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Мельниковим О.Ж., встановлено, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті призначила спадкоємцем всього майна, яке на день її смерті виявиться їй належним, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, в тому числі грошові кошти, що знаходяться на вкладах або на рахунках у банківських (фінансових) установах, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

З наданої суду копії спадкової справи №268/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , не встановлено осіб, які згідно ст. 1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Позивач, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 липня 2020 року, в якій вказано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (а.с.28).

З огляду на викладені обставини суд зазначає, що земельна ділянка, розміром 0,0196 га, яка спадкується за заповітом позивачем ОСОБА_1 , є меншою від половини цілої частини земельної ділянки, площею 496 кв.м., на якій розташовано жилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ частина якого належала спадкодавцю на відповідній правовій підставі, а значить не порушує будь-чиїх прав у праві спальної часткової власності на вказане нерухоме майно.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час видачі ОСОБА_2 державного акта) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час видачі ОСОБА_2 державного акта) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто у даному випадку позивачу ОСОБА_1 з 15 вересня 2019 року.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Таким чином, з метою недопущення порушення спадкових прав позивача ОСОБА_1 , що відповідає верховенству права, суд вважає, що позов, який є предметом даного судового розгляду, слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 12,116 ЗК України, ст. ст. 1216-1217, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1225, ч. 1 ст. 1233, ч. 5 ст. 1268, ст. 1273 ЦК, суд,-

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Синельникове Дніпропетровської області, право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0196 га, кадастровий номер :01:123:0010 (Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯК №300395 від 21 червня 2010 року, виданий на підставі рішення виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 17.09.1997 року №241), в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя:А. В. Твердохліб