Справа № 570/2725/20
Номер провадження 2/570/1033/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Бухти Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 . Окрім нього на час придбання будинку співвласником була ОСОБА_2 . Зазначає, що будинок був придбаний за його кошти, однак, відразу після придбання будинку відповідачка виїхала за межі України, її місце перебування на даний час невідоме.

Зазначає, що він є єдиним власником та користувачем будинку, у зв`язку з чим несе тягар з його утримання: сплачує податки, комунальні платежі, оплачує ремонтні роботи. За таких обставин, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що придав будинок за власні кошти, відповідачка з 2006 року в будинку не проживає. Йому було відомо про те, що будинок придбавався на двох співвласників (у спільну сумісну власність). Але він вважає що, оскільки відповідачка не проявляє інтересу до нерухомого майна, не утримує свою частину будинку, а позивач користується усім будинком (цілою частиною) вже більше 10 років, утримує весь будинок, то він набув право власності на майно відповідачки.

У подальшому просив справу розглядати без його участі, за участі його представника.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з підстав, що описані вище.

Відповідачка повторно не з`явилась в судове засідання.

Згідно до положень Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи.

Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду відповідачка не подавала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник проти такого вирішення справи не заперечують.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.08.1999 р. між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з однієї сторони та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що кошти за будинок, визначені у п.4. договору купівлі-продажу, були сплачені ОСОБА_1 , і це були його особисті кошти.

Проте зазначена обставина не була доведене в ході розгляду справи.

З 2006 року відповідачка була знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , та вибула в м. Постдам, Німеччина.

Подальше місце її перебування позивачу не відоме.

В період з 2006 року позивач є єдиним користувачем будинку, у зв`язку з чим несе тягар з його утримання: сплачує податки, комунальні платежі, оплачує ремонтні роботи.

Позивач зазначає, що фактична відсутність іншого співвласника будинку позбавляє його можливості реєструвати членів його родини, отримувати субсидію та пільги.

Тому, з метою визнання за ним права власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 (власницею якої є відповідачка), позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з наступного.

Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати положення ч.1 статті 344 ЦК України, у відповідності до якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не

могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

- вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

За змістом ст. 344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.

З огляду на положення статті та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не повинен знати і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, а також обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, зберігання, тощо, виключає застосування набувальної давності.

За наведеного співвласник спірного домоволодіння відомий позивачу.

Позивач знав, і на це посилається в позові, і про це надавав пояснення в суді, що користується майном, яке належить іншій особі - відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.08.1999 р.

Також суд звертає увагу, що вищезазначений договір є чинним, позивачем не був оспорений.

Крім того, факт непроживання ОСОБА_2 в будинку і несплата нею коштів позивачеві на утримання будинку не свідчить про те, що відповідачка відмовилася від права власності на нерухоме майно і не може бути підставою для припинення права власності відповідачки на її майно.

З урахуванням встановлених обставин та зазначених вимог закону суд прийшов до висновку, що набувальна давність не поширюється на дані спірні правовідносини, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат відбувається за правилами ст. 141 ЦПК України, і вони покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 )

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 05.11.2020 року