Провадження № 2/161/819/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.04.2018 року вона позичила ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2 000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики відповідач ОСОБА_2 написав розписку, у якій підтверджує факт отримання у борг грошей. 30.01.2019 року вона позичила відповідачу кошти в розмірі 32 000 грн., та було обумовлено про те, що кошти ним будуть повертатися рівними частинами по 2 000 грн. в період з 7 по 20 число кожного місяця. Саме на цих умовах був укладений договір позики. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав, а тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь 2 000 доларів США борг, 3% річних в сумі 9,4 доларів США, 32 000 грн. боргу, 171,62 грн. 3% річних від простроченої суми, 400 грн. інфляційних та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, а тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 27.04.2018 року ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 гроші в сумі 2 000 доларів США та 30.01.2019 року позичила 32 000 грн., вказана обставина підтверджується розписками (а.с. 7-8).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець свої зобов`язання перед позичальником виконала, передала останньому грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США та 32 000 грн. Вказаний факт підтверджується розписками (а.с. 7-8).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач ОСОБА_3 грошові кошти не повернув, заборгованість згідно розписок складає 2000 доларів США та 32 000 грн., а тому з нього слід стягнути в користь позивача суму позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3% річний за договором позики від 27.04.2018 становить 9,04 доларів США, розмір 3% річний за договором позики від 30.01.2019 становить 171 грн. 62 коп., інфляційних витрат становить 400 грн., дані суми підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 526, 599, 625, 1048, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27.04.2018 року в розмірі 2009 (дві тисячі дев`ять) доларів США, 04 центи з них: 2 000 (дві тисячі) доларів США борг, 3% річних в сумі 9 (дев`ять) доларів США 04 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30.01.2019 року в розмірі 32 571 (тридцять дві тисячі п`ятсот сімдесят одну) грн.. 62 коп. з них: 32 000 (тридцять дві тисячі) грн.. борг, 3% річних в сумі 171 (сто сімдесят одна) грн.. 62 коп., 400 (чотириста) грн.. витрат від інфляції за весь час прострочення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 842 (вісімсот сорок дві) грн.. 74 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 10 лютого 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська