Номер провадження: 22-з/813/90/19
Номер справи місцевого суду: 495/9278/16
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М.. Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Віцько А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11.10.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач неповнолітню дитину не провідує, утриманням та вихованням не займається, у відповідача існує заборгованість по аліментам, станом здоров`я та розвитком дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкувати та бачитись з дитиною. Позивачка сама виховує неповнолітню дитину, створює належні життєві умови для розвитку та навчання, повністю матеріально забезпечує.

На підставі наведеного, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким постановлено

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків покласти на орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

01 березня 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11.10.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Розпорядженням № 5382 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року було прийнято до провадження цивільну справу за цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11.10.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Згідно із п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК України (в редакції 2004 року) роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 просить роз`яснити яким чином і на підставі яких законодавчих актів здійснювати контроль за виконанням батьківських обов`язків одного з батьків у даній категорії справ.

Із змісту заяви вбачається, що заявник порушив питання роз`яснення постанови суду, що стосується повноважень органу опіки та піклування при здійсненні контролю за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, заява не містить посилань на те, які саме труднощі в розумінні резолютивної частини постанови суду мають місце.

При цьому апеляційний суд зауважує, що в частині визначення програми і методів соціальної роботи зі сторонами по даній справі щодо здійснення контролю за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 органу опіки і піклування слід керуватись тими нормативними актами, що регулюють діяльність і повноваження цього органу у сфері соціальної роботи з сім`ями, дітьми, зокрема Сімейним та Цивільним кодексами України, Законом України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» 24.01.1995р. N 20/95-ВР; Законом України «Про охорону дитинства» 26.04.2001р. № 2402-III; Законом України «Про соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю» від 21.06.2001р. № 2558-III; Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» 21.05.1997р.№ 280/97-ВР; Постановою Кабінету Міністрів України "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008р. № 866; Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виявлення сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, надання їм соціальних послуг та здійснення соціального супроводу таких сімей (осіб)» № 896 від 21.11.2013р.; Наказом Мінсоцполітики «Про затвердження Державного стандарту соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах» № 318 від 31.03.2016р., а також локальними актами органу місцевого самоврядування щодо регламентування діяльності органу опіки і піклування, служби у справах дітей в даній частині.

Водночас, окрім вимог національного законодавства, при здійсненні контролю органу опіки і піклування слід орієнтуватись і на усталену практику Європейського Суду з прав людини.

Як приклад, у змісті рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року (п.34) зосереджено увагу на положеннях "Прикінцевих висновків" Комітету ООН з прав дитини від 9 жовтня 2002 року стосовно Другої періодичної доповіді України, де Комітет висловив серйозне занепокоєння з приводу високого зростання кількості дітей, залишених без батьківського піклування; у додатку до Рекомендації Rec(2005)5 (п.35) Комітету міністрів Ради Європи від 16 березня 2005 року закріплено принцип діяльності органів влади: наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб з урахуванням того, що сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; згідно із Рекомендацією Rec(2006)19 "Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками" від 13 грудня 2006 року: виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків, як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов`язків.

У тексті рішення по справі «Мамчур проти України» наведено положення ст. 3, 5, 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, в тому числі щодо зобов`язання державних органів країн-учасниць у якнайкращих інтересах дитини забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У вказаному рішенні в п. 79-80 ЄСПЛ наголосив: «Обов`язок національних органів влади вживати заходів щодо сприяння спілкуванню того з батьків, хто не є опікуном, з дитиною не є безумовним (див. рішення у зазначеній справі ОСОБА_4 , п. 58). Негайне встановлення спілкування може виявитися неможливим, а тому можуть знадобитись попередні та поступові заходи.

Більше того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюватимуться обставинами кожної справи та зрештою визначатимуться з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8Конвенції (див., серед іншого, рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» (Johansen v. Norway), від 7 серпня 1996 року, п. 78, Reportsof Judgments and Decisions 1996-III, та у справі Хокканен, згадане вище, п. 58).

Вирішальним є питання щодо того, чи було вжито національними органами влади для сприяння спілкуванню усіх необхідних заходів, що звичайно можуть вимагатись за конкретних обставин кожної справи (див. рішення у справі ОСОБА_4 , зазначено вище, п. 58, та у справі ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , зазначене вище, п. 96). У цьому контексті відповідність дій або заходів має бути оцінено за швидкістю їх виконання, оскільки плин часу може мати непоправні наслідки для відносин дитини з тим із батьків, хто не проживає з нею (див. рішення у справі ОСОБА_5 -Зеніде, згадане вище, п. 102)».

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 11.10.2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 271 ЦПК України, суд

ухвалилв:

Відмовити ОСОБА_1 у роз`ясненні рішення апеляційного суду Одеської області від 11.10.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 16 квітня 2020 року.

Головуючий суддя: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе