судді Київського апеляційного суду Пікуль А.А.
Справа № 2-111/12
за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна, про визнання виконавчих листів № 2-111/12 від 21 листопада 2018 року у цивільній справі № 2-111/12 такими, що не підлягають виконанню
Короткий виклад історії справи
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна, про визнання виконавчих листів № 2-111/12 від 21 листопада 2018 року у цивільній справі № 2-111/12 такими, що не підлягають виконанню.
Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати вказану ухвалу та визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.
Позиція колегії суддів Київського апеляційного суду
За даною апеляційною скаргою колегія суддів дійшла висновку, що така ухвала підлягає апеляційному оскарженню.
Підстави та мотиви для висловлення окремої думки
За правилами ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 353 ЦПК України визначено перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.
За правилами цієї статті окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо:
1) відмови у видачі судового наказу;
2) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів;
3) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову;
4) скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову;
5) зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення;
6) повернення заяви позивачеві (заявникові);
7) відмови у відкритті провадження у справі;
9) передачі справи на розгляд іншого суду;
10) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк;
11) затвердження мирової угоди;
12) призначення експертизи;
13) визначення розміру судових витрат;
14) зупинення провадження у справі;
15) закриття провадження у справі;
16) залишення позову (заяви) без розгляду;
18) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу;
19) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення;
20) відмови ухвалити додаткове рішення;
21) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення;
22) повернення заяви про перегляд заочного рішення;
23) відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами;
24) поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання;
25) виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню;
26) відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення;
27) розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця;
28) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження;
29) повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення;
30) звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку;
31) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;
31-1) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;
32) визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами;
33) тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу;
34) оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини;
35) примусового проникнення до житла;
36) звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника;
37) відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу;
38) повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу;
39) повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу;
40) залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження;
41) відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Згідно з положеннями спеціальної процесуальної норми, якою урегульовано вирішення питання щодо виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, - ч. ч. 4-5 ст. 432 ЦПК України, про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.
З огляду на викладені положення процесуального законодавства у їх сукупності та системному зв`язку, доходжу висновку, що апеляційному оскарженню підлягає лише ухвала про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвала про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виходячи зі змісту ст. 432 ЦПК України у взаємному зв`язку зі змістом ч.1 ст. 353 ЦПК України, апеляційному оскарженню не підлягає.

Вважаю, що такий висновок відповідає логіці указаної процесуальної норми, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі на стадії виконання судового рішення.

За правилом п.1 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Отже у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів № 2-111/12 від 21 листопада 2018 року у цивільній справі № 2-111/12 такими, що не підлягають виконанню, слід було відмовити.

З огляду на викладене вважаю, що оскаржувана ухвала не підлягає перегляду апеляційним судом. Тому апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів № 2-111/12 від 21 листопада 2018 року у цивільній справі № 2-111/12 такими, що не підлягають виконанню, підлягає закриттю як помилково відкрите.

Суддя Київського апеляційного суду А. А. Пікуль