Провадження №2/369/2420/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Одинцов О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кривошея Олександра Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИЛА:

29 грудня 2020 року представник позивача адвокат Кривошей О. Ю. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) користуватись житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до моменту передачі ключів від вказаного житлового будинку ОСОБА_1 та незалежного огляду житлового будинку уповноваженим представником територіальної громади.

Вимоги заяви мотивовано тим, що 28 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №571.

У червні 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено рішення у справі №369/7613/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення грошових коштів.

Даним рішенням позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання права власності задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності та стягнення коштів задоволено частково, в позові третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення грошових коштів відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу.

У вересні 2019 року Київським апеляційним судом було винесено постанову від 02 вересня 2019 року, якою апеляційні скарги ОСОБА_5 , яку підтримав її правонаступник ОСОБА_3 та ОСОБА_3 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено.

Не погоджуючись з вище згаданими рішеннями ОСОБА_3 подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою від 25 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 було подано заяву до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

31 липня 2020 року Верховним Судом було винесено постанову про залучення правонаступників по справі №369/7613/17.

Заявниця відзначає, що на момент подання нею заяви про забезпечення позову Верховним Судом рішення не винесено.

Також заявниця в своїй заяві зазначає про те, що ОСОБА_2 на підстав постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року, зареєструвала право власності на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте заявниця відзначає, що починаючи з 28 квітня 2017 року проживала разом з чоловіком в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 продовжувала також там проживати. Однак, 26 листопада 2020 року ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_7 були вчинено перешкоди у користуванні їй вище вказаним будинком, після чого заявниця покинула своє місце проживання через острах за своє життя.

ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову відзначає, що будучи дружиною покійного співвласника будинку (якому відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року належало 2/3 будинку) має право на його частину в порядку спадкування.

Однак, іншою співвласницею будинку ОСОБА_2 (якій відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року належить 1/3 будинку) чиняться перешкоди у користуванні будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому, на підставі вище наведеного ОСОБА_1 просила заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі забороною вчиняти певні дії.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є усунення перешкоди у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1 , 1/3 частина якого перебуває у власності відповідача по справі ОСОБА_2 і заявниця цього факту не заперечує, проте незважаючи на даний факт просить суд заборонити користуватися відповідачці і частиною того майна, в даному випадку частиною житлового будинку, яка належить особі на праві власності.

Крім того, представник позивача адвокат Кривошей О.Ю. ніяк не обґрунтовує свої вимоги щодо забезпечення позову та їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також те, яким чином не вжиття саме такого заходу забезпечення позову як заборона відповідачу користуватися житловим будинком може вплинути на виконання рішення суду по даній справі.

Враховуючи те, що предметом позову є вимога про усунення перешкод у користуванні майном, забезпечення позову шляхом заборони відповідачу користуватися цим майном, а саме частиною житлового будинку, яка належить відповідачу на праві власності, є помилковим, оскільки цей захід не знаходиться у зв`язку з предметом позовних вимог, а отже не відповідає зазначеній в законі меті щодо вжиття судом заходів забезпечення позову, з урахуванням того, що не вжиття саме такого заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у даній справі.

Крім того судом враховується, що у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст.149-154,157,353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кривошея Олександра Юрійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І.О. Фінагеєва