ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3291/20 Справа № 205/6542/19 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказували, що 19 жовтня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором, проте відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 19 жовтня 2010 року у розмірі 11 891 грн.85 коп. та судові витрати в розмірі 1 921 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами, при цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен; відповідач укладення чи неукладення кредитного договору не оспорював, зустрічних позовних вимог не заявляв.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 19 жовтня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк (а.с.9 зворот).

З наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 17 червня 2019 року складає 11 891 грн. 85 коп., з яких 791 грн.91 коп. - тіло кредита, 2 501 грн.05 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5 906 грн. 42 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 500 грн. - фіксована частина штрафу, 542 грн.47 коп. - процентна складова штрафу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог повністю, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві від 19 жовтня 2010 року, яка підписана від імені ОСОБА_1 , відсутні будь-які відмітки про його бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна» певного виду, з подальшим встановленням на ній кредитного ліміту у певному розмірі.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту.

Разом з тим, визначаючи розмір боргу, колегія суддів виходить з розрахунку, який надано банком та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, визначивши розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3 292 грн.96 коп., що є тілом кредиту.

Колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти саме в розмірі тіла кредиту, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому наявні правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 3 292 грн.96 коп., оскільки відповідачем у відзиві на позов не заперечувалось отримання кредиту та не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 3.292 грн.96 коп.

Інші вимоги позовної заяви задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить відмітки про виявлення бажання оформити кредитну картку та зазначення кредитного ліміту, будь-яких інших умов кредитування - встановлення розміру процентів, пені, тощо.

За таких обставин, вимоги позовної заяви про стягнення відсотків за користування кредитом та пені є необґрунтованими, оскільки підстави для їх нарахування відсутні.

Крім того, не підлягають задоволенню і вимоги позовної заяви про стягнення сум, які є штрафами, оскільки нарахування штрафів також не передбачено умовами анкети-заяви від 19 жовтня 2010 року.

В заяві від 19 жовтня 2010 року відповідач підписав пункт, відповідно до якого він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді.

З матеріалів справи вбачається, що додані до позовної заяви банком Умови та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" не містять підпису позичальника на вказаних умовах та Витягу, як не містять і зазначення дати їх підписання (а.с.10-25).

Отже, посилання апелянта на те, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, про що зазначено в його особистій заяві, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву від 19 жовтня 2010 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам судові витрати в розмірі 1 329 грн.80 коп. (531 грн. 92 коп. за звернення з позовною заявою та 797 грн.88 коп. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" () заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 жовтня 2010 року в розмірі 3.292 грн.96 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 1 329 грн. 88 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.