ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року

м. Харків

Справа № 616/772/16

Провадження № 22-ц/818/2909/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хорошевського О.М.

суддів - Бурлака І.В., Яцина В.Б.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24 січня 2017 року, постановленого суддею Нестайка Ю.В.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця,

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з відповідача 20377,00 грн. на відшкодування витрат на забезпечення життєдіяльності, утримання, догляду, лікування та поховання спадкодавця - ОСОБА_3 , понесених іншими спадкоємцями.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що батько позивачки - ОСОБА_3 , з 2003 року хворів на цукровий діабет. З 2014 року внаслідок погіршення стану здоров`я він потребував допомоги, ходив на милицях, а з осені 2014 року фактично взагалі перестав ходити. У січні 2015 року він два тижні лікувався у хірургічному відділенні Великобурлуцької ЦРЛ, у лютому - березні 2015 р. знову лікувався стаціонарно. У червні 2015 року ОСОБА_3 ампутували ногу, 26.06.2015 р. його виписали з лікарні. Позивачка постійно доглядала за батьком, купувала ліки, вирішувала усі побутові питання. Загалом у спадкодавця - ОСОБА_3 , було четверо дітей. Відповідач ОСОБА_2 є сином її брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Молодший син спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наразі до кола спадкоємців першої черги входять: ОСОБА_1 , син спадкодавця ОСОБА_5 та за правом представлення онук спадкодавця ОСОБА_2 (син померлого ОСОБА_4 ). Усім необхідним для життя та лікування ОСОБА_3 забезпечувала вона та її брат ОСОБА_5 , який відмовився від своєї частки у спадщині на її користь. До відповідача вона за допомогою не зверталася, так як він відмовлявся спілкуватися з усіма членами родини ОСОБА_3 .

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1807 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат на догляд та поховання спадкодавця - ОСОБА_3 . В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповного з`ясування обставин справи просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд не звернув уваги на той факт,що після розлучення спадкодавця із першою дружиною, та вступ у інший шлюб відповідач вороже ставився до спадкодавця протягом більше ніж 10 років, не спілкувався. Не надавав жодної допомоги батьку, як сусід споглядав на безпорадний стан спадкодавця, який ходи із паличкою, на милицях і в інвалідній колясці, і умисно уникав надання допомоги.

Суд не звернув уваги, що спадкодавець безпосередньо звертався до відповідача, а той ігнорував. Також не враховано, що забезпечення життєдіяльності спадкодавця, який мав похилий вік та хронічні захворювання із подальшою втратою кінцівки, мав безпорадний стан, який потребував особливого догляду. Всі витрати на ліки, комунальні послуги, підтримання належних умов проживання сплачувала позивачка та її діти, однак суд врахував лише ті, що документально підтвердженні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Зазначає, що від надання допомоги не ухилявся, жодного доказу позивачка не надала. Наголошує, що двоє дітей діда ОСОБА_1 та ОСОБА_5 допомагали батьку, даних про необхідність отримання допомоги ще і від ОСОБА_2 на надано.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності сукупності обставин, які б свідчили про ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві, крім того на підставі показань свідків та пояснень сторін спору встановлено, що спадкодавець отримував достатню допомогу від своїх повнолітніх сина та дочки, доказів того, що спадкодавець потребував допомоги від ОСОБА_2 , суду не надано, тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не має. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат пов`язаних з доглядом та похованням спадкодавця, то суд вважав за можливе задовольнити їх частково, оскільки з переліку витрат, які позивач включила для розрахунку суми, яка підлягає стягненню з відповідача документально підтверджені витрати на придбання інвалідного візка вартістю 3200,00 грн., та витрати на поховання спадкодавця - 4030,00 грн., з суми яких відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу1/4 частину, оскільки ці витрати прямо пов`язані з доглядом за спадкодавцем та його похованням. Інші витрати, не є такими, що були понесені на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 з 14.05.2015 р. по 26.06.2015 р. лікувався стаціонарно у КЗОЗ «Великобурлуцька ЦРЛ», де йому було проведено ампутацію частини лівої нижньої кінцівки (а.с. 151-153).

За місцем проживання спадкодавець мешкав разом із ОСОБА_6 , з якою проживав як з дружиною. Остання була зареєстрована в його будинку та знята з реєстрації в АДРЕСА_1 12.12.2015 .

Під час хвороби і перебування у безпорадному стані і до моменту смерті ОСОБА_3 його повнолітні дочка та син - ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , забезпечували догляд за батьком за місцем його проживання, несли витрат на медикаменти, харчування, та інше.

Згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.6).

Звертаючись до суду із позовом про відсторонення ОСОБА_2 від права на спадкування, позивачка обґрунтовувала свої вимоги тим, що останній мешкав неподалік від діда не надавав тому допомоги, ухилявся від спілкування та ігнорував всі прохання про допомогу.

Однак, як убачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не мешкав за адресою реєстрації, всю поштову кореспонденцію отримувала його мати (а.с.57,140,224 т.с.І). таким чином проживати рядом з дідусем ОСОБА_3 ОСОБА_2 не міг.

Доказів ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві суду не надано.

Також з показань свідків та пояснень сторін спору встановлено, що до відповідача з проханням про допомогу по догляду за ОСОБА_3 ніхто з родичів не звертався.

Згідно ст. 1217, 1218 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1224 ЦК України - не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Після смерті ОСОБА_3 у першу чергу право на спадкування за законом відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України мали його діти - дочка ОСОБА_1 , родинні відносини якої зі спадкодавцем підтверджуються відповідними документами (а.с. 7,9,15), син ОСОБА_5 (а.с. 14), а також відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України за правом представлення онук померлого ОСОБА_2 (син ОСОБА_4 ) (а.с. 175).

Із твердженнями позивача, що відповідач свідомо ухилявся від надання будь-якої допомоги своєму дідові, який перебував в безпорадному стані, судова колегія не може погодитись оскільки твердження позивача про ухилення відповідача надавати допомогу не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Можливість та необхідності надавати матеріальну допомогу під час хвороби діда відповідачем, позивачем не доведено. З пояснень позивачки можна зробити висновок про те, що ОСОБА_3 отримував пенсію та йому матеріально допомогали двоє дітей.

Посилання ОСОБА_1 щодо неврахування судом першої інстанції, витрат на придбання ліків для спадкодавця, милиці, витрат на забезпечення життєдіяльності, опалювання будинку твердим паливом тощо не підтвердженні та не доведені належними та допустимими доказами.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК підставами для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ,375, 381, 382-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24 січня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, які продовжуються на строк карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції «COVID-19», може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 05 червня 2020 року.