РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 ., позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Велигура Ганна Костянтинівна про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Велигура Ганна Костянтинівна.

В позовній заяві зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 . На квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 15 березня 2006 року склав заповіт на ім`я позивача, квартира АДРЕСА_2 заповітом охоплена не була, тому її спадкування здійснюється за законом. Інших спадкоємців за заповітом чи законом у ОСОБА_3 немає, заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після його смерті, крім позивача, ніхто не подавав. 07.10.2019р. приватним нотаріусом ЗМНО Велигурою Г.К., на підставі заяви позивача було заведено спадкову справу № 26/2019 стосовно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріусом були надані роз`яснення про те, що позивач не є родичем спадкодавця, а вона має можливість спадкувати квартиру АДРЕСА_2 відповідно до ст. 1264 ЦК України, згідно якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини за рішенням суду. Місце проживання ОСОБА_3 згідно довідки виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.10.2019р. №04-07/3/18046 на день відкриття спадщини було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . ЇЇ місце проживання на день відкриття спадщини зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 . Разом із тим, з початку 2000 р. мати позивача ОСОБА_4 вступила у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_3 . Вони стали постійно проживати однією сім`єю разом по АДРЕСА_4 .22.10.2005р. мати та ОСОБА_3 уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу мати взяла прізвище ОСОБА_5 . Позивач вважала ОСОБА_3 своїм вітчимом. З 02.03.2006р. і по теперішній час вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 і вони втрьох жили однією сім`єю за вказаною вище адресою, мали спільний побут, разом харчувалися, робили покупки, позивач допомагала батькам, піклувалася про них. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_6 . Після її смерті позивач з ОСОБА_3 продовжували жити однією сім`єю за вказаною вище адресою до смерті останнього. Позивач здійснила поховання ОСОБА_3 . Отже, наведені обставини свідчать про те, що з 2000р. ОСОБА_2 проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 до відкриття спадщини, що настало ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому просила суд встановити факт що вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років.

Ухвалою від 18.12.2019 року відкрито загальне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Велигура Ганна Костянтинівна про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Витребувано у приватного нотаріуса належним чином завірену копію спадкової справи №26/2019, заведеної після смерті ОСОБА_7

27.01.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого відповідач просить розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення з урахуванням наданих заперечень.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового засідання, задоволено клопотання про виклик свідків.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та будучи допитана судом в якості свідка, попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та приведена до присяги пояснила, що приблизно на початку 2000 р. її мати ОСОБА_4 почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 . Вони проживали однією сім`єю, по АДРЕСА_4 . ОСОБА_3 ставився до неї як до рідної дочки, оскільки своїх дітей у нього не було. А позивач також ставилася до вітчима як до рідного батька. У жовтні 2005р. мати позивача та ОСОБА_3 уклали шлюб і мати взяла прізвище ОСОБА_5 і вони продовжили проживати за адресою: АДРЕСА_4 , втрьох жили однією сім`єю за вказаною вище адресою, мали спільний побут, разом харчувалися, робили покупки, позивач допомагала батькам, піклувалася про них. З 2006 року позивач також зареєстрована за цією адресою. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 були проблеми зі здоров`ям і вони з вітчимом після смерті матері продовжували жити однією сім`єю аж до смерті ОСОБА_3 . Позивач допомагала йому з ліками, доглядала його до смерті та здійснила поховання ОСОБА_3 . Також зазначила, що ОСОБА_3 під час його роботи інженером було також надано квартиру у гуртожитку, по АДРЕСА_3, в якій він інколи залишався ночувати, іноді працював -складав проекти, однак мешкали вони разом по АДРЕСА_4 вітчим зареєструвався, що менше платити за квартиру по АДРЕСА_1 . Також зазначила, що вітчим їй заповів цю квартиру по АДРЕСА_1 ще у 2006 році, однак щодо квартири по АДРЕСА_3 заповіту не складено, і вона спадкується за законом, а оскільки вона одна звернулася із заявою про спадщину, дітей та родичів інших у ОСОБА_3 немає, просить суд задовольнити її вимоги.

Свідок ОСОБА_8 надала суду показання, що знайома з ОСОБА_2 з 1991 року. ОСОБА_2 проживала по АДРЕСА_4 , і свідок часто навідувала їх родину, була знайома з матір`ю позивача - ОСОБА_9 та вітчимом ОСОБА_10 , вони жили однією родиною, піклувалися один про одного, вели спільне господарство. Коли у 2018 році померла мати позивача, ОСОБА_2 продовжила проживати разом із вітчимом, підтримувала його, доглядала його, оскільки у нього були проблеми з серцем, вони разом із позивачем в аптеці купували для нього ліки, ОСОБА_11 аж до смерті доглядала ОСОБА_3 , він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свідок ОСОБА_12 надав суду показання, що з батьком ОСОБА_2 був знайомим більше 20 років, вони працювали разом і свідок неодноразово бував у них в гостях. Він знає цю родину дуже давно. У 1999 році ОСОБА_3 познайомився з ОСОБА_13 , жили втрьох однією родиною разом із ОСОБА_11 і, оскільки у ОСОБА_3 своїх дітей не було, ставився дуже добре до ОСОБА_11 - дочки ОСОБА_13 і вважав її своєю дочкою. У 2005 році ОСОБА_13 і ОСОБА_14 розписалися, вже на цей час вони жили втрьох по АДРЕСА_1, мати ОСОБА_13 , батько ОСОБА_14 і дочка ОСОБА_11 однією сім`єю ще з 1999 року. Коли мати ОСОБА_11 -дружина ОСОБА_3 померла, за ОСОБА_10 продовжила доглядати ОСОБА_11 , вона піклувалася про нього, мешкали вони завжди з вітчимом разом, купувала ліки аж до смерті ОСОБА_14 . Також зазначав, що йому відомо про наявність у ОСОБА_15 квартири по АДРЕСА_3, яку йому видали під час роботи інженером.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений надав до суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі .

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, врахувавши показання допитаних судом свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення даного спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 мати позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, серія НОМЕР_3 від 22 жовтня 2005 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 взяла прізвище ОСОБА_5 .

З 02.03.2006 р . і по теперішній час ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - вітчим ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 .

На квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 15 березня 2006 року склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 , який був посвідчений 15.03.2006 р. нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Гришиною Є.Г.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України).

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

З огляду на встановлення відсутності заповіту після смерті ОСОБА_3 його майно, яке неохоплено заповітом мають успадкувати спадкоємці за законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Квартира АДРЕСА_2 заповітом охоплена не була, тому її спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Інших спадкоємців за заповітом чи законом у ОСОБА_3 немає, заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після його смерті, крім ОСОБА_2 заяв про прийняття спадщини ніхто не подавав, що встановлено зі спадкової справи № 26/2019.

Отже, спадкування квартири АДРЕСА_2 здійснюється на підставі ст. 1264 ЦК України.

07.10.2019р. приватним нотаріусом ЗМНО Велигурою Г.К., на підставі заяви ОСОБА_2 було заведено спадкову справу № 26/2019 стосовно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Нотаріусом Харитоновій Н.О. були надані роз`яснення від 07.11.2019р. №295/02-14 такого змісту: «до майна, не охопленого заповітом ОСОБА_3 , складеним на Вашу користь та посвідченим 15.03.2006р. Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, увійшла квартира АДРЕСА_2 . Отже, спадкування вказаного об`єкту нерухомості відповідно до ст. 1223 ч. 2 ЦК України здійснюється за законом. Інші особи із заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , не зверталися. Місце проживання ОСОБА_3 згідно довідки виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.10.2019р. №04-07/3/18046 на день відкриття спадщини було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . Місце проживання ОСОБА_2 на день відкриття спадщини зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 . Враховуючи викладене та приписи Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для отримання свідоцтва про право на спадщину на законом необхідно надати рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини».

У зв`язку з цим, враховуючи роз`яснення приватного нотаріуса Велигури Г.К., необхідно в судовому порядку встановити факт проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_3 не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як зазначено, у ч.4 даної статті, - сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Тобто, ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, проживання в одному приміщенні, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Крім того, Рішенням КСУ у справі N 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України та ін. про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", визначено, що до кола членів сім`ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення з спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч. 2 ст. З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України).

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Суд вважає, що надані позивачем докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми і у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, дані про їх заінтересованість в результатах розгляду справи відсутні.

Відповідні обставини вбачаються і з показань допитаних судом свідків, які прийняті судом як такі, що відповідають дійсним обставинам, оскільки вони чітко вказують на події, що мали місце у 2000- 2019 роках, є логічними, послідовними, та відповідні свідки жодним чином не заінтересовані у результаті розгляду даної справи по суті.

З огляду на те, що на факт свого спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини позивачем ОСОБА_2 підтверджено: показаннями свідків та письмовими доказами, тоді як відповідачем, не надано доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду, позивач довела належними і допустимим доказами ту обставину, що вона понад п`ять років до смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно проживала з ним, була пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки, які полягали у взаємодопомозі один одному, здійснила поховання, то на думку суду в даному випадку достатньо підстав вважати, що ОСОБА_2 у вказаний період, тобто більше п`яти років, проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 , що надає їй право на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Встановлення даного факту, іншим шляхом неможливе, а встановлення даного факту позивачу необхідно для вирішення спадкових прав, а тому суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,76-81,89, 259,263-265,268,273 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Велигура Ганна Костянтинівна про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) з 01.01.2004 року і до моменту відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто понад п`ять років, проживала однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 11 лютого 2020 року.

Повне рішення складено 19 лютого 2020 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова