Справа №333/3512/19
Провадження №2/333/190/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

свідка ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_1

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 25.11.1994 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони у справі мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано. На даний час неповнолітній син проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. ОСОБА_5 добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник свої вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Крім того, зазначили, що грошові кошти на утримання сина відповідач повинна перераховувати особисто батьку дитини.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_5 перераховувала кошти на картковий рахунок сина, оскільки, договір щодо утримання сина між сторонами не укладався. Крім того, неодноразово надавала останньому грошові кошти при зустрічі. Також, відповідач у справі несе додаткові витрати на утримання сина шляхом придбання останньому продуктів харчування, одягу та взуття.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що навчається в Запорізькому авіаційному коледжі на бюджетній формі навчання та отримує стипендію. Проживає з батьком, який купує йому продукти харчування, одяг, взуття. На думку свідка, батьки в рівних частках приймають участь в його утриманні. Мати ОСОБА_5 перераховує йому кошти на картковий рахунок, а також особисто при зустрічі. ОСОБА_5 приїздить в місто Запоріжжя два рази на місяць, купує йому продукти харчування. В спірний період придбала йому одяг на суму 3 000 грн.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та свідка ОСОБА_4 , розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що 25.11.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №1387 (а.с. 5).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2016 року у справі №333/1418/16-ц шлюб між сторонами у справі розірвано. Вказане рішення набуло законної сили 23.05.2016 року (а.с. 7).

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вбачається, що від шлюбу сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.12.2001 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №1245 (а.с. 6).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 06.04.2018 року №04-26/3-6450 (а.с. 8), від 18.06.2019 року №04-26/3-11082 (а.с. 12).

При розгляді справи по суті судом враховано, що, згідно з довідкою про доходи від 18.06.2019 року №27-06-173, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.12.2018 року по 31.05.2019 року склала 22 354,60 грн. (а.с. 11).

Крім ОСОБА_4 , на утриманні у позивача перебуває його малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.01.2018 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №24 (а.с. 14), яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 18.06.2019 року №04-26/3-11082 (а.с. 12).

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що відповідач у справі не надає останньому матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина та не цікавиться його життям.

При цьому, як встановлено судом та вбачається з виписки за картковим рахунком клієнта за період з 17.09.2018 року по 16.09.2019 року, відповідач у справі за період з 19.06.2019 року по 02.12.2019 року здійснила переказ коштів на рахунок ОСОБА_4 19.06.2019 року на суму 300 грн., 10.07.2019 року на суму 800 грн., 23.07.2019 року на суму 400 грн., 25.07.2019 року на суму 200 грн., 11.09.2019 року на суму 197 грн. (а.с. а.с. 37-39).

Також, згідно з роздруківкою (а.с. 41-42), 26.08.2019 року ОСОБА_5 перераховано кошти на картковий рахунок, який належить ОСОБА_4 у розмірі 400 грн.

При розгляді справи по суті судом враховано пояснення свідка ОСОБА_4 про те, що його мати відповідач у справі, крім перерахування коштів на картковий рахунок, постійно надає йому матеріальну допомогу при зустрічі, придбає йому одяг, останній раз на суму 3 000 грн., взуття, а також продукти харчування.

Доказів протилежного матеріали справи №333/3512/19 станом на час її розгляду не містять та позивачем не надано.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи №333/3512/19 докази у їх сукупності, враховуючи пояснення свідка ОСОБА_4 про те, що його батьки в рівних частках утримують його, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір судом стягується з позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 257, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повне рішення складено 14.02.2020 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова