провадження №: 2/752/5846/20
У Х В А Л А

16.12.2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши питання щодо прийняття до провадження зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про захист прав споживача у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ :

У червні 2020 року ТОВ «Ліко-Житлосервіс» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2020 року по зазначеній цивільній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2020 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю про захист прав споживача у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

15.12.2020 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява, в якій ОСОБА_1 просив поновити строк для пред`явлення зустрічного позову.

Вивчивши клопотання та матеріали справи, суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Згідно Постанови КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», передбачені карантинні обмеження пов`язані з запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, про поновлення строку для пред?явлення зустрічного позову.

До початку розгляду справи по суті 15.12.2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» про захист прав споживачів.

Відповідно до правил ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, а правилами ст. 193 цього ж Кодексу, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Як видно зі змісту зустрічного позову, відповідач ОСОБА_1 для одночасного розгляду заявлених ТОВ «Ліко-Житлосервіс» до нього ж позовних вимог про стягнення заборгованості просив прийняти до провадження його зустрічний позов до ТОВ «Ліко-Житлосервіс» про захист прав споживачів, в якому просить: визнати право оплачувати послуги за договором про надання послуг №46/1/325 від 18.02.2016 відповідно до п.3.1.2 Договору - у розмірі 156,71 грн./місяць; відновити становище, яке існувало до порушення права, зобов`язавши ТОВ «Ліко-житлосервіс» провести перерахунок нарахованої щомісячної плати за договором про надання послуг №№46/1/325 від 18.02.2016 відповідно до п.3.1.2 Договору, починаючи з 01.11.2017; визнати право не сплачувати ТОВ «Ліко-Житлосервіс» за послуги, надання яких не передбачено п. 1.2 договору про надання послуг №46/1/325 від 18.02.2016; припинити дію, яка порушує право, зобов`язавши ТОВ «Ліко-житлосервіс» не надавати ОСОБА_1 послуги, надання яких не передбачено п. 1.2 договору про надання послуг №46/1/325 від 18.02.2016, а також не нараховувати ОСОБА_1 плату за такі послуги.

Згідно ч. 2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно ч. 2 ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вивчивши матеріали зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» про захист прав споживачів з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд вважає що пред`явлений зустрічний позов, не пов`язаний із первісним позовом.

Крім того, слід зазначити, що спільний розгляд вказаних первісного та зустрічного позовів є недоцільним та може призвести до невиправданого затягування та ускладнення розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно ч. 4 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вимоги за зустрічною позовною заявою та вимоги за первісним позовом, мають різний предмет доказування, а також їх одночасний розгляд є недоцільним, що може призвести до значного затягування розгляду справи, а також те, що ОСОБА_1 не вірно визначив спосіб захисту, суддя приходить до висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» про захист прав споживача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 193, 194 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити строк для пред`явлення зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про захист прав споживача у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про захист прав споживача.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про захист прав споживача повернути ОСОБА_1 .

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.Ю.Мазур