Дата документу 29.12.2020 Справа № 335/7373/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7373/19 Головуючий у 1 інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/807/3657/20 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2019 року справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 та користується послугами КП «Водоканал». Проте, оплату за послуги здійснює не в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за період з 01 листопада 2012 року по 31 травня 2019 року в сумі 16567,43 грн.

Враховуючи зазначене та посилаючись на ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 11, 526 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» борг у розмірі 16567,43 грн. за спожиту воду і послуги водовідведення, а також судові витрати у розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» суму заборгованості по оплаті за послуги централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.11.2012 року по 31.05.2019 року у розмірі 16 567 грн. 43 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що у зазначеному помешканні він не проживає з 2014 року, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2016 року у справі №335/9060/16 встановлено порядок користування кімнатами № НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 , зокрема, кімнату № НОМЕР_1 виділено для проживання ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , кімнату № НОМЕР_2 виділено для його проживання, розділено особовий рахунок № НОМЕР_3 ; позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, просив скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

КП «Водоканал» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що відповідачем не було повідомлено підприємство про його не проживання в житловому приміщенні та не проживання інших осіб, із заявами про виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2016 року у справі №335/9060/16 він не звертався, відповідач здійснював періодичні платежі заборгованості.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 листопада 2020 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснював оплату за спожиту воду та послуги водовідведення, а тому наявні правові підстави для стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок несплати за надані послуги за період з 01 листопада 2012 року по 31 травня 2019 року.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 06 березня 2001 року по теперішній час, та є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем КП «Водоканал» (а.с. 13).

За вказаною адресою КП «Водоканал» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , кількість зареєстрованих осіб: чотири особи (а.с.5-6).

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте КП «Водоканал» надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми заборгованості КП «Водоканал» за період з 01 листопада 2012 року по 31 травня 2019 року заборгованість відповідача за надані послуги водопостачання та водовідведення складає 16 567,43 грн.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За приписами ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 9 листопада 2017 року.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

За нормами ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення» збір абонентної платні з населення за водокористування і водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг.

КП «Водоканал» визначено виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території м. Запоріжжя, яким фактично надані вказані послуги до помешкання відповідача, а тому воно правомірно розраховує на їх оплату споживачем.

Оскільки відповідач користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Посилання ОСОБА_1 на непроживання в зазначеному житловому приміщенні не підтверджене належними доказами.

Окрім того, пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

ОСОБА_1 не надано доказів, що він повідомляв КП «Водоканал» шляхом подання відповідної письмової заяви про свою відсутність за адресою реєстрації та отримання послуг або про відсутність інших зареєстрованих осіб.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку відмовився від надання послуг КП «Водоканал», а також доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати.

Також не заслуговує на увагу посилання ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2016 року у справі № 335/9060/16-ц, яким встановлено порядок користування житловою площею кімнат АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 наступним чином: кімнату АДРЕСА_6 виділено для проживання ОСОБА_3 , неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а кімнату АДРЕСА_5 для проживання ОСОБА_1 ; розділено особовий рахунок № НОМЕР_3 по оплаті комунальних послуг по утриманню кімнат АДРЕСА_7 , відкривши на ім`я, ОСОБА_3 , новий особовий рахунок для оплати комунальних послуг по утриманню кімнати АДРЕСА_6 .

Матеріали справи не містять, та ОСОБА_1 не долучено до апеляційної скарги докази звернення до КП «Водоканал» з вимогою про виконання зазначеного заочного рішення суду, відкриття на ім`я ОСОБА_3 нового особового рахунку для оплати комунальних послуг по утриманню кімнати АДРЕСА_6 .

Іншого розрахунку заборгованості з врахуванням змісту заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2016 року у справі №335/9060/16-ц ОСОБА_1 не надано.

В той же час, доводи апеляційної скарги щодо пропуску КП «Водоканал» строку позовної давності заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За приписами ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі 200/11343/14-ц.

Оскільки у справі було ухвалено заочне рішення, а з матеріалів справи вбачається, що судові повістки на ім`я ОСОБА_1 повернулись до суду з відмітками «За закінченням строку зберігання» та «Адресат відсутній», в заяві про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_1 зазначалось про пропуск позивачем строку позовної давності, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про застосування позовної давності підлягає розгляду апеляційним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01 листопада 2012 року по 31 травня 2019 року.

З зазначеним позовом КП «Водоканал» звернулось до суду 25 червня 2019 року.

Отже, з урахуванням встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, перериванню перебігу позовної давності здійсненим відповідачем у грудні 2014 року платежем в сумі 214,07 грн., стягненню підлягає заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2016 року по 31 травня 2019 року (з врахуванням здійснених платежів протягом цього часу) в розмірі 8793,52 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині періоду стягнення та розміру заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення з стягненням з ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» суму заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2016 року по 31 травня 2019 року у розмірі 8793 грн. 52 коп.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України КП «Водоканал» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 1019,61 грн.

ОСОБА_1 має право на компенсацію позивачем суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 1 352,08 грн.

Таким чином, з КП «Водоканал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення сума судового збору в розмірі 332,47? грн. (1352,08 грн. 1019,61 грн.).

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2019 року у цій справі змінити в частині періоду стягнення та розміру заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» суму заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2016 року по 31.05.2019 року у розмірі 8793 (вісім тисяч сімсот дев`яносто три) грн. 52 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 332 (триста тридцять дві) гривні 47 копійок. ?

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2020 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова