печерський районний суд міста києва
Справа № 753/6110/20-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

справа № 753/6110/20-ц

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

представник позивача Бакалов О.С.

представник відповідача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 12 472,72 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 8 015,20 грн., 3% річних у розмірі 1 763,07 грн., що разом складає 22 250,99 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказувала, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 23.09.2009 року. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є експлуатуючою організацією вказаного будинку згідно з Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 29.06.2005 року № 534 та виконує функції з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, надання житлово-комунальних послуг. Відповідач, споживаючи житлово-комунальні послуги, протягом тривалого часу ухиляється від їх сплати, сплачує не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.03.2020 року виникла заборгованість у розмірі 22 250,99 грн. у добровільному порядку заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.05.2020 року матеріали цивільної справи № 753/6110/20 направлено до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю (т. 2 а.с. 250а).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020 року справа розподілена для розгляду судді Батрин О.В. (т. 3 а.с. 4).

Ухвалою суду від 27.07.2020 року справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено за правилами позовного (спрощеного) провадження (т. 3 а.с. 5).

04.09.2020 року від представника відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», оскільки остання заявляє вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з листопада 2013 року. Також зазначив, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» централізоване водопостачання та водовідведення, постачання теплової енергії як вид господарської діяльності підлягали ліцензуванню. ТОВ «Ковальська -Житлосервіс» не мала ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води. ТОВ «Ковальська -Житлосервіс» не могло укладати із власником квартири договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому виставляти рахунки за ці комунальні послуги не могло (т. 3 а.с. 14-15).

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Водночас, ст. 4 вказаного Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Судом встановлено, що відповідач не відмовлялася від надання позивачем житлово-комунальних послуг, отримувала їх. Крім того, власник квартири у багатоповерховому будинку не може не отримувати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, як і виконавець послуг не може припинити їх надання одному із власників квартир, так як послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, як то прибирання прибудинкової території, сходових кліток, вивезення відходів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, тощо, мають загальний характер, тобто споживаються одночасно всіма мешканцями багатоквартирного будинку, і припинення їх надання окремому споживачу є неможливим.

Чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну). Споживач зобов`язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки відповідно до ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Аналізуючи законодавство, що регулює відносини, які виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, слід дійти висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанови Верховного Суду України від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15, від 15.05.2014 р. у справі № 5011-31/17255-2012)

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність між сторонами договірних відносин, за якими відповідач користувався житлово-комунальними послугами, які надавав йому позивач, та позивач має право на справляння за них відповідної плати по затверджених тарифах.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 29.06.2005 № 534 експлуатаційна організація ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» прийняла на баланс та в експлуатація будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 10).

За таких обставин, ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 , яка надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій відповідно до умов укладених договорів із споживачами, згідно з тарифами, які затверджено розпорядженням Київської міської державної адміністрації, тобто є виконавцем послуг.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

- утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

02.11.2005 року між позивачем ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та АЕК «Київенерго» був укладений договір № 1310461 на постачання теплової енергії у гарячій воді, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати та оплатити відповідно до умов (т. 1 а.с. 13-15).

Згідно з п.2.2.1. вказаного договору постачальник зобов`язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої воду на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону, для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднання теплового навантаження, зазначених у додатку 1.

Факт належного вироблення та постачання АЕК «Київенерго» позивачу ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання будинку АДРЕСА_1 підтверджується актами приймання-передавання товарної продукції по договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1310461 від 02.11.2005 року за опалювальні періоди 2013-2014 років та 2014-2015 роки, відомостями розрахунків за опалення за опалювальні періоди 2013-2014 років та 2014-2015 роки, актом про заміну та фіксування показників засобів обліку гарячої та холодної води від 11.06.2015 року (т. 1 а.с. 49-79).

16.02.2005 року між ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» (абонент) укладено Договір №05479/5-02 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався надати абоненту послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у міську каналізаційну мережу, а абонент зобов`язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені правилами користування системи комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за №165/374 (Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за №403/6691 (Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором (т. 1 а.с. 16-17).

Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 Договору, постачальник забезпечує якість питної води відповідно до ДОСТ 2874-82 «Вода питна». Абонент забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Згідно з п. 2.1.1 Договору, облік поставленої поди здійснюється за показаннями водолічильників, зареєстрованого у постачальника.

Зняття показань з водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника (п. 2.1.2 Договору).

Пунктом 2.1.4 Договору визначено, що кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водолічильників та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності із розділом 2.1 Правил користування.

У п.2.2.1 Договору сторони погодили, що постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента платіжні документи (в електронному вигляді дебетові повідомлення, вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами.

У разі неотримання від постачальника поточного щомісячного платіжного документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води (п. 2.2.4 Договору).

Пунктом 3.3.4 Договору визначено, що абонент зобов`язаний сплачувати вартість наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору.

Так, за вказаним договором ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є споживачем послуг з постачання питної води та водовідведення.

Також судом встановлено, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» уклав договори про надання житлово-комунальних послуг, якими забезпечується весь багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , які необхідні для належної його експлуатації, а саме:

-28.03.2007 року з ДП № «Київліфт-2» договір № 239-07 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів і ОДС (т. 1 а.с. 20-21);

-01.05.2016 року договір № 1/5-2016 та 01.06.2017 року договір 1/6-2017 з фізичної особою-підприємцем ОСОБА_4 на технічне обслуговування і ремонт обладнання системи ОДС та на комплекс робіт з технічного обслуговування і ремонт диспетчерських системи (т. 1 а.с. 22-24);

-03.06.2016 року з ТОВ «Київмонтажліфт» договір на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів № 16-24-О (т. 1 а.с. 25-26);

-01.01.2018 року з ТОВ «Салюсервіс» договір на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів № 18-24-О (т. 1 а.с. 27-28);

-01.11.2019 року з ТОВ «Сервісліфт Україна» договір на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів № 19-04-О (т. 1 а.с. 29-30);

-01.02.2013 року з ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій ім.. Світлани Ковальської» договір № 54 на проведення робіт з технічного обслуговування систем сигналізації та оповіщення про пожежу і димовидалення (т. 1 а.с. 31-32);

-01.06.2019 року з ТОВ «Юнібілд» договір № 11319/05 на проведення робіт з технічного обслуговування систем сигналізації та оповіщення про пожежу і димовидалення (т. 1 а.с. 33-34);

-03.01.2012 року з міським медично-виробничим підприємством «Профілактична дезінфекція» договір № 02-7054 на проведення комплексу протиепідемічних заходів на території та в будівлях замовника (т. 1 а.с. 35-36);

-01.02.2014 року з КП «Профдезінфекція» договір № 02-7054 на проведення комплексу протиепідемічних заходів на території та в будівлях замовника (т. 1 а.с. 37-38);

-01.01.2016 року з КП «Профдезінфекція» договір № 02-7054 на проведення комплексу протиепідемічних заходів на території та в будівлях замовника (т. 1 а.с. 39-40);

-01.04.2013 року з ТОВ «Фірма «Володар-Роз» договір № 1/526-Ж-13 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) (т. 1 а.с. 41-44);

-01.11.2014 року з ТОВ «Фірма «Володар-Роз» договір № 1/526-Ж-13 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) (т. 1 а.с. 45-48);

На підтвердження належного надання житлово-комунальних послуг, якими забезпечується весь багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , які необхідні для належної його експлуатації за вказаними договорами, позивачем надані акти до договорів та акти з розшифровками по адресам до договору (т. 1 а.с. 80-250, т. 2 а.с. 1-248).

Відповідач ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 23.09.2009 року є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням № 0017907 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 04.11.2009 року (т. 1 а.с. 9).

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир та нежитлових приміщень у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»)

Щодо належного утримання та забезпечення належного санітарного, протипожежного і технічного стану спільного майна багатоквартирного будинку, то такий обов`язок у відповідності до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» покладено на співвласників багатоквартирного будинку.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Крім того, відповідно до п. 7 Правил користування будинку та прибудинкової території, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, на власника, наймача житлового приміщення, покладено обов`язок сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених законом.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно; розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку; розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводиться за тарифами, затвердженими розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме:

-до 30.09.2016 року розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1191 від 11.07.2012 року в розмірі 3,60 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири, що належить відповідача, за місяць (з ПДВ);

-з 01.10.2016 року до 31.12.2017 року розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 628 від 01.08.2016 року в розмірі 4,40 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири, що належить відповідача, за місяць (з ПДВ);

-з 01.01.2018 року до 30.04.2019 року розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1444 від 15.11.2017 року в розмірі 6,80 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири, що належить відповідача, за місяць (з ПДВ).

Тариф на послуги з централізованого опалення встановлений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.05.2011 року № 857 у розмірі 237,70 грн. за 1 Гкал з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 18.06.2014 року № 757 у розмірі 375,30 грн. за 1 Гкал з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 17.10.2014 року № 146 у розмірі 374,60 грн. за 1 Гкал з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 03.03.2015 року № 613 у розмірі 637,32 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Тариф на послуги з холодного водопостачання і водовідведення встановлений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 30.11.2009 року № 1332 у розмірі 2,87 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.01.2011 року № 101 у розмірі 3,18 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 30.05.2011 року № 858 у розмірі 3,18 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 18.06.2014 року № 756 у розмірі 7,464 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 31.03.2015 року № 970 у розмірі 10,24 грн. за 1 куб.м. з ПДВ.

Тариф на послуги з централізованого постачання гарячої воли встановлений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.01.2011 року № 99 у розмірі 14,86 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.05.2011 року № 857 у розмірі 14,86 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 18.06.2014 року № 757 у розмірі 25,10 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 17.10.2014 року № 146 у розмірі 25,10 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 31.03.2015 року № 1171 у розмірі 40,92 грн. за 1 куб.м. з ПДВ.

Тариф на послуги з водовідведення гарячої води встановлений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.01.2011 року № 101 у розмірі 1,38 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 30.05.2011 року № 858 у розмірі 1,38 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 18.06.2014 року № 756 у розмірі 3,576 грн. за 1 куб.м. з ПДВ, Постановою НКРЕКП від 31.03.2015 року № 970 у розмірі 4,82 грн. за 1 куб.м. з ПДВ.

При цьому, вказані розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та постанови НКРЕКП є чинними, у судовому порядку нечинними не визнавалися та є обов`язковим для виконання всіма органами місцевого самоврядування, установами, підприємствами, організаціями, розташованими на території міста, у тому числі і для споживачів таких послуг.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи те, що відповідач не в повному обсязі оплачує надані йому житлово-комунальні послуги, за нею станом на 01.03.2020 року обраховується сума основного боргу у розмірі 12 472,72 грн.

Окрім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, позивачем доведені обставини, на які посилається у позовній заяві, а відповідачем вони не спростовані.

Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості (т. 1 а.с. 12), суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 22 250,99 грн., яка складається з: 12 472,72 грн. - сума основного боргу, інфляційна складова боргу - 8 015,20 грн., 3% річних - 1 763,07 грн., підлягає задоволенню у повному обсязі.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Водночас доводи представника відповідача про відсутність у позивача ліцензії на здійснення господарської діяльності з центрального опалення, централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим останній не мав права укладати з власником квартири договір про надання вказаних послуг та виставляти рахунки за ці комунальні послуги є безпідставними, з огляду на наступне.

Так, положеннями статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Судом встановлено, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 та останній на виконання вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно з умовами укладеного з ПАТ «АК «Київводоканалу» договору від 16.02.2005 року № 05479/5-02 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, було споживачем послуг з постачання холодної води та водовідведення, виробником/виконавцем яких було ПАТ «АК «Київводоканалу», та надавало ці послуги внутрішньо будинковими мережами мешканцям будинку АДРЕСА_1 , зокрема і відповідача.

Крім того, ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» на умовах укладеного з АЕК «Київенерго» договору від 02.11.2005 року № 1310461 на постачання теплової енергії у гарячій воді було споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, виробником/виконавцем яких було АЕК «Київенерго», та надавало ці послуги внутрішньо будинковими мережами мешканцям вказаного будинку.

Враховуючи зазначене, ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» на законних підставах надавало послуги позивачу, якими останній користувався та певний період сплачував їх вартість.

Безпідставними є посилання представника відповідача на те, що діяльність з надання внутрішньо будинковими мережами послуг з постачання холодної води та водовідведення, послуги з гарячого водопостачання та центрального опалення підлягає ліцензуванню та не могло надаватись позивачем без відповідної ліцензії, оскільки суперечить п. 28 і п. 29 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Так, суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулювались Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», яким встановлено єдиний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню.

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» ніколи не володіло обладнанням для виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та ніколи не здійснювало постачання теплової енергії, не здійснювало таких видів господарської діяльності як виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, що дійсно у відповідності до приписів ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» потребує отримання ліцензії на здійснення таких видів діяльності.

Тобто, ліцензію на надання послуг з централізованого опалення, централізованого водопостачання і водовідведення може бути отримано суб`єктом господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (виробником) та відповідає законодавчо встановленим критеріям, а не суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору (виконавцем).

Зазначені доводи представника відповідача є лише припущенням та невірним тлумаченням стороною відповідача норм закону та правовідносин, які виникли між сторонами у справі.

Щодо застосування строків позовної давності, про які заявлено відповідачем, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно положень ст. 256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованість виникла за період з листопада 2013 року по березень 2020 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 10.04.2020 року.

Однак, відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до матеріалів справи, 01.12.2016 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулась до Дарницького районного суду м. Києва про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в загальній сумі 16 631,04 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2017 року судовий наказ від 23.01.2017 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 було скасовано, у зв`язку з припиненням 23.09.2009 року її права власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 7-8).

Вказані обставини свідчать про те, що строк позовної давності був перерваний.

Крім того, з розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 12) вбачається, що у листопаді 2015 року позивачем сплачувались кошти на утримання будинку і прибудинкової території, за холодну та гарячу воду, що свідчить про переривання строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, оскільки відповідачем вчинялись дії, що свідчать про визнання нею свого боргу.

З огляду на викладені обставини посилання представника відповідача на пропуск позивачем строків звернення до суду є безпідставним.

У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 102,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 3, 6, 11, 257, 261, 267, 319, 322, 509, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги 3% річних, інфляційні у сумі 22 250 грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» 2 102 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс»: 02072, м. Київ, вул. Є.Чавдар, 3, .

Відповідач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя О.В. Батрин