2/953/3686/20
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М., про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

04 грудня 2020 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПН Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М., у якому позивач просить постановити рішення, яким визнати за нею право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина, ОСОБА_6 , а саме право на спадщину на 2/24 частки квартири АДРЕСА_1 з урахуванням 1/24 частини, від якої відмовився батько померлого, ОСОБА_7 , що знаходиться в будинку під номером АДРЕСА_2 , що належало йому як власнику у спільній сумісній власності подружжя та яке було придбане у розмірі Ѕ частини цієї квартири на ім`я його дружини, ОСОБА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ПН ХМНО Харківської області Дорогій В.А. від 17.06.2008, зареєстрованого в реєстрі №1763.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Так, вимоги до позовної заяви визначені у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а наслідки їх невиконання, передбачені положеннями ст.185 ЦПК України

Всупереч ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить: офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; крім того, не чітко сформульовано та викладено спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Окрім того, відповідно ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Всупереч вимогам ч. 5 ст. 177 ЦПК України частина доданих до позовної заяви копі письмових доказів не відповідають вимоги ст. 95 ЦПК України, а саме: додані до позову копії документів (договору купівлі-продажу квартири, паспорту ОСОБА_6 , позовної заяви ОСОБА_2 , звіту пр. визначення ринкової вартості майна) не посвідчені належним чином (не зазначені ім`я, по батькові особи, яка їх посвідчила, дата посвідчення).

Також, положення п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України передбачають, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

При визначенні ціни позову позивач посилається на звіт про визначення ринкової вартості майна №428/18 від 25.05.2018. Однак, зважаючи на подання позову 04.12.2020, тобто через півтора роки, посилання на актуальні докази визначення позивачем ціни позову у сумі 60 103, 58 грн. у позовній заяві відсутні.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

З урахуванням викладеного, вважаю, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України і без усунення вказаних недоліків не може бути прийнята до розгляду у суді, а тому на підставі ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 260 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М., про визнання права власності на спадкове майно, - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позов буде вважатися не поданим та буде повернутий позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -