Справа № 686/9328/18
Провадження № 2/686/563/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, за правила спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, просить здійснити поділ майна подружжя квартири АДРЕСА_1 , залишивши його у власності відповідача, шляхом стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_4 на його користь компенсацію за ? частину вартості вказаного майна.

На обґрунтування свого позову він вказав, що 12 липня 2009 року між ним та відповідачем було укладено шлюб , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 12.07.2009 року зроблено актовий запис №1248. Ними за час шлюбу була придбана 2-х кімнатна квартира по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 3.12.2015 року, серія №51271033 видане відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка від 16.03.2018 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У вказаній квартирі він зареєстрований, що підтверджується відміткою про місце реєстрації у його паспорті.

Згідно довідки ЖЕО «Барви» вартість квартир АДРЕСА_1 після здачі будинку в експлуатацію становила 336500 грн.(вартість квартири вказана ним у декларації за 2017 рік) та зазначалася в довідці ЖЕО «Барви» про сплату повної вартості вказаної квартири у 2015 році (на той час він мав доступ до документів на квартиру, коли у подружжя були нормальні стосунки, зараз всі документи на квартиру знаходяться у відповідача) повна вартість квартири

в розмірі 336500 грн. була сплачена подружжям за рахунок спільних коштів.

Шлюбні відносини припиненні з відповідачем з травня 2017 року і бюджет їх сім`ї став роздільним. Відповідач не визнає його право власності на вказану квартиру.

Та обставина, що свідоцтво про право власності на квартиру оформлена на відповідача, не позбавляє його права власності на її частину, оскільки квартира збудована під час шлюбу за кошти подружжя і може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Позивач направив до суду заяву про уточнення позовних вимог та просить здійснити поділ майна подружжя квартири

АДРЕСА_1 , залишивши її у власності відповідача, шляхом стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_4 грошової компенсації за ? частину вартості вказаного майна в розмірі 344172 гривні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказавши, що спірна квартира дійсно придбана під час перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак ОСОБА_4 не погоджується з визначеною вартістю квартири, крім того у неї відсутні кошти необхідні для сплати грошової компенсації вартості ? частини квартири.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 12 липня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 12.07.2009 року зроблено актовий запис №1248.

Відповідно до Інформаційної довідка від 16.03.2018 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та свідоцтва про право власності на майно від 30.12.2015 року, за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що вказана квартира придбана сторонами під час перебування у шлюбі, та є спільною сумісною власністю. Вказане визнається відповідачем по справі.

Згідно ч.ч.3,4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю,якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом ч. 1 ст. 71 СК Українимайно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З роз`яснень, Пленуму Верховного Суду у пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Судом встановлено, що відповідачем кошти на депозитний рахунок суду не вносилися, доказів тому, що вона спроможна фінансово здійснити виплату такої компенсації до суду не надано, а тому відсутність у неї коштів може призвести до примусового виконання рішення суду шляхом продажу квартири і відповідно позбавлення відповідача житла та права власності на дане житло, що є порушенням ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини та Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_4 на ? частину цієї квартири.

Керуючись ст. ст. 365 ЦК України, ст.ст. 60,69,70, 71 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_4 на ? частину цієї квартири.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1721 гривню 25 копійок сплоченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає в АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 16.12.2020 року.

Суддя: О.В.Мазурок