Справа № 481/1089/18
Провадж.№ 8/481/2/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2020 р. Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області заяву голови селянського фермерського господарства «Васильєв М.О.» Васильєва Миколи Олександровича про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

Голова селянського фермерського господарства «Васильєв М.О.» Васильєв М.О.звернувся до суду з заявою про перегляд, за нововиявленими обставинами, рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 24 червня 2019 року, згідно якого був задоволений позов ОСОБА_3 та припинено дію договору оренди землі від 09.11.2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та селянським (фермерським) господарством «Васильєв М.О.» шляхом його дострокового розірвання. Такого ж висновку дійшов Миколаївський апеляційний суд в постанові від 18.09.2019 року. В касаційному порядку рішення Новобузького районного суду Миколаївської області та постанова Миколаївського апеляційного суду не оскаржувались.

В обґрунтування вимоги заявник зазначив, що при прийнятті судового рішення не були ретельно проаналізовані підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, зокрема систематичність не сплати орендної плати, у зв`язку з цим, на думку заявника, суд прийшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, заявник вказав, що судом не в повному обсязі досліджені обставини справи в частині обґрунтувань відповідача про розрахунок зі спадкодавцем позивача по орендній платі наперед та не надана правова оцінка розписці від 09.02.2006 року про отримання грошових коштів у борг, з урахуванням положень ч.1 ст.1053 ЦК України. До цього висновку заявник прийшов, дізнавшись у червні 2020 року про те, що Україною ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною українського законодавства, а з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зобов`язання по виконанню яких взяла на себе Україна, так звані внутрішньодержавні законодавчі акти суперечать принципам гарантованим статтею 8 Конвенції, що є, на переконання заявника, нововиявленою обставиною та підставою для скасування рішення.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав, в ній зазначених. За поясненнями представника відповідача ОСОБА_2 нововиявленою обставиною він вважає сплату орендної плати відповідачем спадкодавцю позивача наперед в сумі 50000 гривень на підставі розписки, яку надав суду під час розгляду справи, складеної ОСОБА_4 09.02.2006 року ОСОБА_5 про отримання у неї в борг 50000 гривень, та за якою у разі не сплати боргу до 03.06.2006 року, він просить вираховувати щороку з його земельного паю. На думку ОСОБА_2 суд першої та апеляційної інстанції не дослідили наявність вказаної розписки з точки зору правових вимог ч.1 ст.1053 ЦК України, яка передбачає, що за домовленістю сторін, борг що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з інших підстав , може бути замінений позиковим зобов`язанням.

Позивач в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заперечував та просив відмовити в її задоволенні, при чому пояснив, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими, оскільки на них він посилався під час розгляду справи в суді першої інстанції, в своїй апеляційній скарзі і вони були предметом дослідження вищевказаних судів з врахуванням доводів позивача про них. Щодо посилань про нові обґрунтування заперечень відповідача, з урахуванням положень ч.1 ст.1053 ЦК України, вказав, що така правова норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки сторони в договорі оренди землі та договорі позики були не одні й ті ж, що також досліджувалось та оцінювалось судами. Інші обгрунтування заявника, на думку представника позивача, також не заслуговують на увагу за їх безпідставністю.

Вислухавши пояснення представника заявника, представника позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає наступне.

24 червня 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до селянського фермерського господарства «Васильєв М.О.», яким задовольнив позовні вимоги позивача та припинив дію договору оренди землі від 19.10.2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та селянським (фермерським) господарством «Васильєв М.О.», шляхом його дострокового розірвання (а.с. 121-125)

Дане рішення було предметом перегляду судом апеляційної інстанції, яка залишила його без змін, та воно набрало законної сили 18 вересня 2019 року (а.с.185-189).

Відповідно до ст. 423 ЦПК України рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Згідно з пунктами 3, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядаються.

Відповідно до п.5 вищевказаної Постанови, процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема неповне встановлення фактичних обставин справи та ін..) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини 4 ст.10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалюючи рішення, про перегляд якого просить заявник, суд виходив з того, що СФГ «Васильєв М.О.» систематично не сплачував спадкоємцю ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , орендну плату, що стало підставою для припинення договору оренди земельної ділянки, шляхом його дострокового розірвання. При розгляді справи судом, у зв`язку з посиланнями відповідача та його представника, перевірялись доводи про сплату відповідачем спадкодавцю позивача орендної плати наперед на суму 50000 гривень за розпискою від 09.02.2006 року, не дивлячись на те, що в задоволенні клопотання про залучення до матеріалів справи копії вказаного документу було відмовлено ( а.с.111,112,119).

При цьому, суд апеляційної інстанції, враховував та перевіряв доводи відповідача, якими, він обґрунтовував сплату орендної плати наперед згідно боргової розписки про отримання 50000 гривень від ОСОБА_5 , складеної ОСОБА_4 , про що він викладав в апеляційній скарзі (а.с. 128-129).

Як видно з матеріалів цивільної справи, зокрема змісту клопотання про залучення письмового доказу, матеріалів апеляційної скарги відповідач доводив суду, те, що спадкодавець позивача отримав грошові кошти в сумі 50000 гривень і, для погашення цієї суми, уклав договір оренди землі від 09.11.2006 року строком на 49 років, тобто відповідач на момент розгляду справи знав, або повинен був знати про наявність письмового документа (розписки) про отримання грошових коштів позивачем.

Аналогічне його твердження є в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд дав оцінку таким твердженням відповідача, зазначивши, що навіть за умови доведеності наявності розписки, виданої позивачем на підтвердження факту отримання спадкодавцем позивача від засновника СФГ ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в позику 50000 гривень, зі згодою у разі неповернення грошей, передати в оренду належну їй земельну ділянку, ці обставини не можуть братись до уваги, бо є предметом інших договірних правовідносин, які випливають з договору позики.

Відповідно до роз`яснень п. 7 вищевказаної Постанови обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої ст.361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Наданий заявником документ, розписка ОСОБА_4 про отримання грошових коштів у борг від ОСОБА_5 від 9.02.2006 року, на який він посилається, як на нововиявлену обставину, суд не вважає нововиявленою, оскільки він надавався стороною відповідача, досліджувався та оцінювався судом першої та апеляційної інстанції, навіть після відхилення клопотання про його залучення до матеріалів справи.

Посилання заявника на недослідження судом наявності розписки від 9.02.2006 року, як доказу сплати орендної плати, з точки зору вимог ч.1 ст.1053 ЦК України, суд не приймає, так як ця правова норма не може бути застосована у спірних правовідносинах, оскільки сторони в правовідносинах позики й оренди різні, на що наголосив, як суд першої, так і суд апеляційної інстанції.

Крім зазначеного, суд не вбачає підстав для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав не застосування судом норм статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, на яку посилається заявник, яка передбачає право на повагу до приватного і сімейного життя, з трьома умовами такого втручання, оскільки така правова норма не може бути застосована до спірних правовідносин, виходячи з різних підстав їх виникнення.

Разом з тим, відповідно до п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" вказано, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Відтак вказані доводи відповідача не є нововиявленими обставинами, в розумінні положень ст..423 ЦПК України, оскільки вони були відомі відповідачу, доводились до суду на час розгляду справи, були предметом судового дослідження в апеляційній інстанції і, з врахуванням цих доводів з боку відповідача, суд ухвалював своє рішення.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви голови селянського фермерського господарства « ОСОБА_6 » ОСОБА_7 Миколи ОСОБА_8 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами необхідно відмовити, а відповідне рішення залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 258-261, 423-429 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви голови селянського фермерського господарства «Васильєв М.О.» Васильєва Миколи Олександровича про перегляд рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 24.06.2019 року по справі № 481/1089/2018 за позовом ОСОБА_3 до селянського фермерського господарства «Васильєв М.О.» про припинення дії договору оренди земельної ділянки шляхом його дострокового розірвання, за нововиявленими обставинами відмовити, а відповідне рішення залишити в силі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .

У разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали суду, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного її тексту.

Повний текст ухвали виготовлений 07.06.2020 року.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ "Прикінцевих положень" ЦПК України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину встановленого КМУ пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)

Суддя Вжещ С.І.