Справа № 658/3923/18
(провадження № 2/658/50/20)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м.Каховка Херсонської області

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

у складі: головуючого-судді Терещенка О.Є.,

за участю секретаря Сурікової А.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в:

Представник позивача, в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою про розподіл спільного майна подружжя та стягнення грошової ком-пенсації, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 червня 2000 року по січень 2014 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними був придбаний ав-томобіль "ГАЗ-2110", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 . Вказаний транспортний засіб було придбано за спіль-ні кошти подружжя і він являється об`єктом їх спільної сумісної власності. Приблизна вар-тість спірного автомобіля складає 100 000 грн., відповідно вартість 1/2 частини вказаного транспортного засобу становить 50 000 грн. Просила суд визнати позивача власником 1/2 частини автомобіля "ГАЗ-3110", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстровано на ОСОБА_4 та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля, що складає 50 000 грн.

У судовому засіданні представник позивача у судовому засіданні наполягала на за-доволенні позову та надала пояснення в межах заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, на-дав письмовий відзив та не заперечував проти визнання за позивачем права спільної сумісної власності на 1/2 частину спірного автомобіля.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оці-нивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 квітня 2018 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований 17.06.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Каховського міськвиконкому, за актовим за-писом № 85, розірвано за рішенням Каховського міськрайонного суду від 16січня 2014 року (а.с.8).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_4 -дрович є власником транспортного засобу "ГАЗ-3110", реєстраційний номер НОМЕР_1 , сі-рого кольору, дата реєстрації 23 травня 2013 року (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чо-ловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу (п.1); майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування (п.2); майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.3); житло та земельна ділянка, набуті внаслідок приватизації (п.п.4 і 5).

За ч.ч.2-5 вказаної норми закону особистою приватною власністю дружини, чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя (ч.2); премії, нагороди, які вона, він одер-жали за особисті заслуги (ч.2); кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди (ч.3); страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок кош-тів, що були особистою приватною власністю кожного з них (ч.5); суд може визнати особи-стою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею , ним за час їхнього окре-мого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (ч.6).

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної при-чини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) само-стійного заробітку (доходу) (ч.1); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2).

Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності по-дружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1); об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2); якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим дого-вором, є об`єктом права впсільної сумісної власності подружжя (ч.3); речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.4).

Згідно ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (ст. 69); у разі поділу цього майна їх частки є рівними (ст. 70).

Отже, закон передбачає презумпцію права спільної сумсної власності майна подруж-жя, яке набуте ними під час шлюбу. Відповідачем не заперечується факт, що спільний транс-портний засіб "ГАЗ-2110", 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 набуто під час шлюбу, а тому він є об`єктом спільної сумісної власності.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З врахуванням закріплених в п.6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросо-вісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів абох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного із співвласників про припи-нення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки у натурі або чи не до-пускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвлас-ники-відповідачі по справі; чи сплачується іншими володіння та користування відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс 15.

За ч.2 ст. 358 ЦК України кожен із співвлаників має право на надання йому у воло-діння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від ін-ших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За положеннями ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч.1);якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвлаників грошової або матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація вланикові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвланика, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2).

У разі виділу співвланикові у натурі частки із спільного майна для співвланика, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3).

У своїй постанові від 20 червня 2019 року у справі № 348/983/16 Верховним Судом України зроблений наступний висновок щодо застосування відповідних норм права:

-поділ майна, що є об`єктом права спільної сумсної власності подружжя здійснюєть-ся шляхом виділення його у натурі, а у разі неподільності присуджується одному із подруж-жя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 ЦК України).

-вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати , що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на май-но, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здій-снюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в ткаих випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення дру-гим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

- у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подруж-жя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти воді іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потерби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У даному провадженні предметом позову по суті є стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля.

При поданні позовної заяви до суду, представником позивача на підтвердження вар-тості спірного автомобіля надано скріншоти із сайту (а.с.14-15), у якому зазначається вар-тість тотожнього автомобіля у 4 300 доларів США (121 260 грн.).

Проте, суд вважає вказаний доказ неналежним, оскільки спірний транспортний засіб та виставлений на продаж автомобіль неможливо порявняти за їх технічним станом.

Отже, представником позивача на підтвердження вартості спірного автомобіля на-дано доказ, який є неналежним, а тому нею не доведено дійсну вартість спірного автомобіля, грошову компенсацію 1/2 частини вартості якого вона вимагає від ОСОБА_4 .

На підставі вищенаведеного, суд вважає обгрунтованими лише ті позовні вимоги, що стосуються визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину автомобіля "ГАЗ-3110", д/номер НОМЕР_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-10,12,13,81, 259,263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, задовольнити част-ково.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрацій-ний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) право спільної сумісної власності на 1/2 ча-стину автомобіля "ГАЗ-3110", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 204 року випуску, зареє-строваного 23 травня 20113 року за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстраційного обліку: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає закон-ної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційно-го перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (ви-клику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : О.Є.Терещенко