Провадження № 2/734/635/20 Справа № 734/1643/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(Заочне)

11 листопада 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі - Колоколуша Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої пенсії,-

в с т а н о в и в:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути на його рахунок з ОСОБА_1 суму безпідставно отриманої пенсії в розмірі 9 261 грн. 49 коп. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058.На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2011 ВП 2955852, винесеної на підставі виконавчого листа Козелецького районного суду Чернігівської області № 2-а/2508/2897/2011 від 25.10.2011, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії Відповідача згідно ст. 40, 42 Закону № 1058 з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески на 2009 рік, починаючи з 08.10.2010 року.Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2013 року скасовано вищезазначену постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 06.06.2011 та ухвалено нову, якою в задоволенні позовних вимог Відповідача було відмовлено.Враховуючи те, що рішення місцевого суду було виконано Головним управлінням, а постанова апеляційного суду надійшла лише у січні 2016 року, пенсійну справу Відповідача приведено у відповідність та здійснено перерахунок пенсії за період з 24.12.2013 по 31.01.2016. В зв`язку з чим, виникла переплата пенсії у розмірі 9261,49 грн., що підтверджується копіями протоколів, доданих до позовної заяви. Головне управління повідомило Відповідача про виниклу переплату пенсії листом від 21.01.2016 № 89/04. Але в добровільному порядку Відповідач відмовився відшкодовувати зайво отримані суми пенсії. Таким чином Головному управлінню було завдано шкоду в розмірі 9261,49 грн. надміру виплаченої пенсії Відповідачу, на яку останній не мав права згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2013 року у справі № 2-3/2508/2897/2011.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Заперечень щодо ухвалення заочного рішення не надходило.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не подавав.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058;

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2011 року визнано дії Управління пенсійного фонду України в Козелецькому районі неправомірними та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну зараховану особу по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується про обчисленні пенсії за календарний рік за 2009 рік, за період з 08 жовтня 2010 року;

згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2011 ВП 2955852, винесеної на підставі виконавчого листа Козелецького районного суду Чернігівської області № 2-а/2508/2897/2011 від 25.10.2011, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 40, 42 Закону № 1058 з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески на 2009 рік, починаючи з 08.10.2010 року;

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2013 року скасовано вищезазначену постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 06.06.2011 та ухвалено нову, якою в задоволенні позовних вимог Відповідача було відмовлено.

Однак постанова Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2011 року суду була виконана Головним управлінням, а постанова апеляційного суду надійшла лише у січні 2016 року, пенсійну справу Відповідача приведено у відповідність та здійснено перерахунок пенсії за період з 24.12.2013 по 31.01.2016. В зв`язку з чим, виникла переплата пенсії у розмірі 9261,49 грн.

Головне управління повідомило ОСОБА_1 про виниклу переплату пенсії листом від 21.01.2016 № 89/04, але остання в добровільному порядку відмовилася відшкодовувати зайво отримані суми пенсії.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої пенсії, не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Отже, обов`язковою умовою для повернення чи примусового стягнення отриманої державної соціальної допомоги є наявність встановленого факту умисних дій особи щодо подання недостовірних відомостей, в тому числі про доходи і майновий стан, які вплинули або могли вплинути на встановлення права на таку допомогу і на визначення її розміру.

При цьому статтею ст.1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто механізм повернення надмірно сплачених сум допомоги передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, що отримує допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством.

Закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Отже, зазначене у статті 1215ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводить таку виплату та недобросовісності з боку набувача.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91 цс 14.

Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 не було допущено будь-якої недобросовісної поведінки, остання не подавала до органів Пенсійного фонду України жодної недостовірної інформації та не вчиняла дій, які призвели або могли призвести до виникнення безпідставного отримання пенсії.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 року в справі № 556/1231/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів його зловживань, наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідачки надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або ж ст. 1212 ЦПК України, а тому з урахуванням встановлених вище обставин справи позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 60, 88, 209, 212, 215, 218, 223, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої пенсії, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя: