Справа № 681/669/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Горщар А.Г.

за участю секретаря судових засідань Гром С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

22 травня 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на користь Банку 11805 грн. 03 коп. заборгованості за кредитним договором та 2102 грн. витрат за оплату судового збору.

В обґрунтування позову представник позивача вказував, що ОСОБА_2 (чоловік відповідачки) згідно кредитного договору б/н від 12 листопада 2011 року отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, тому заборгованість по кредиту, яка утворилася на день смерті позичальника, підлягає стягненню з його спадкоємців у відповідності до положень ст.1282 ЦК України.

Ухвалою суду від 12 червня 2020 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження строк ОСОБА_1 надіслала до суду 25 червня 2020 року відзиві на позовну заяву, в якому просила у позові відмовити повністю, як безпідставному, мотивуючи тим, що вона ніякої спадщини після смерті чоловіка не отримувала та не подавала заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача 23 липня 2020 року надіслав відповідь на відзив, в якому просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав, оскільки відповідачка проживала разом з чоловіком за однією адресою та є спадкоємцем за законом, а отже є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

ОСОБА_1 у наданому суду 23 липня 2020 року запереченні просила у позові відмовити, на яке представником позивача надав пояснення 19 серпня 2020 року в якому просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 27 жовтня 2020 року.

Представник позивача та відповідачка в судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 12.11.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (на даний час АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

21 грудня 2018 року Банком направлено приватному нотаріусу Бондар С.М. претензію кредитора, в якій він просив повідомити про спадкоємців померлого Боржника, та як вбачається з наданої відповіді приватного нотаріуса, спадкову справу після смерті ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 28.01.2019 року не заведено.

Згідно з ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що ОСОБА_1 , була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленням секретаря Понінківської селищної ради від 03 вересня 2020 року, а тому вважається такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.

Аналіз зазначених норм дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Аналогічний висновок викладено у пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

По справі доведено, що відповідачка є спадкоємцем за законом першої черги, як дружина, та такою що прийняла спадщину, оскільки на день смерті свого чоловіка ОСОБА_2 постійно проживала разом з ним.

Однак, позивачем не надано будь-яких доказів про наявність у спадкодавця спадкового майна та про його вартість, що унеможливлює здійснити стягнення із спадкоємця заборгованість за кредитом, яку мав перед Банком на день смерті ОСОБА_2 .

Крім цього суд зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна даних про нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з недоведеністю позивачем обґрунтованості позовних вимог.

Керуючись наведеним, ст.ст. 13, 81, 263-265, ч.1 ст.268, ст.ст.273-275, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено - 02.11.2020 року.

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", ідентифікаційний код 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, поштовий індекс 01001.

Відповідачка - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: