Номер провадження: 22-ц/813/1214/20
Номер справи місцевого суду: 500/3916/18
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т.П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики, трьох відсотків річних та пені,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики, трьох відсотків річних та пені.

Представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом опису та арешту майна і передачі його власнику ОСОБА_1 на відповідальне зберігання, а саме, нерухомого майна у вигляді нежитлових будівель - складу ПСМ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з літери А «склад», глинобитний, загальною площею 3234,3 кв.м., літера Б «гараж», цегельний, площею 176,1 кв.м., літера В «трансформаторна підстанція», літера Г «вбиральня», літера З «насосна», цегельна, площею 11,4 кв.м., літера К «насосна», цегляна, площею 10,3 кв.м., літера Л «підвал», цегельний, площею 16,8 кв.м., літера Д навіс, літера Е - навіс, літера Ж навіс, літера №1-31 ємності 25 куб.см., літери № 1-22 ємності 50-куб.см., літ. № 1-5 «надвірні споруди», які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності. В обґрунтування вимог заяви представник позивачки вказує, що з огляду на те, що предметом позову є стягнення боргу за договором позики, трьох відсотків річних та пені, однак до теперішнього часу відповідач уникає обов`язку щодо повернення грошових коштів за договором позики, є підстави вважати, що ОСОБА_1 має намір позбутися будь-якого наявного у нього нерухомого майна (нежитлові будівлі - склад ПСМ), що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. На сьогодні відповідач здійснює демонтаж ємкостей, які входять до складу арештованого ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.01.2019 року, тому доцільно додаткового забезпечити позов шляхом передачі за описом, належних відповідачеві об`єктів нерухомого майна, що входять до складу нежитлових будівель склад ПСМ, йому на відповідальне зберігання.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року заяву задоволено частково. Забезпечено позов шляхом опису та передачі нежитлових будівель склад ПСМ, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з літери А «склад», глинобитний, загальною площею 3234,3 кв.м., літера Б «гараж», цегельний, площею 176,1 кв.м., літера В «трансформаторна підстанція», літера Г «вбиральня», літера З «насосна», цегельна, площею 11,4 кв.м., літера К «насосна», цегляна, площею 10,3 кв.м., літера Л «підвал», цегельний, площею 16,8 кв.м., літера Д навіс, літера Е - навіс, літера Ж навіс, літера №1-31 ємності 25 куб.см., літери № 1-22 ємності 50-куб.см., літ. № 1-5 «надвірні споруди» на відповідальне зберігання ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 18 жовтня 2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », місце реєстрації: АДРЕСА_2 ). В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Головуючий суддя Громік Р.Д. перебував у відпустці з 27 по 31 січня 2020 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом; суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 27 січня по 07 лютого 2020, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом, а тому повне судове рішення виготовлене 10 лютого 2020 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши доводи викладені у апеляційній скарзі та перевіривши матеріали цивільної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.01.2019 року №152152175, ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові будівлі склад ПСМ, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з літери А «склад», глинобитний, загальною площею 3234,3 кв.м., літера Б «гараж», цегельний, площею 176,1 кв.м., літера В «трансформаторна підстанція», літера Г «вбиральня», літера З «насосна», цегельна, площею 11,4 кв.м., літера К «насосна», цегляна, площею 10,3 кв.м., літера Л «підвал», цегельний, площею 16,8 кв.м., літера Д навіс, літера Е - навіс, літера Ж навіс, літера №1-31 ємності 25 куб.см., літери № 1-22 ємності 50-куб.см., літ. № 1-5 «надвірні споруди».

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2019 року накладено арешт на нежитлові будівлі склад ПСМ, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1

ОСОБА_2 в своїй заяві до Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області вказує, що ОСОБА_1 26.01.2019 року всупереч ухвали суду вивіз з території та реалізував одну цистерну.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи. Таке забезпечення позову можна вважати співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття арешту майна, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість відчуження спірного майна на користь третіх осіб.

Суд першої інстанції вважав, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачеві збитки.

Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги наявність у позивача зареєстрованого місця проживання на території України за адресою: АДРЕСА_3 . Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, викладених у п. 4 постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03 червня 2016 року №5).

Аналізуючи зазначені норми права та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ), з`ясовуючи обставини, викладені в позовні заяві, документи, додані до позовної заяви, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а також не врахований принцип співвмірності із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд звертає увагу, що з а змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із принципами змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач була зобов`язана довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, а відповідач - ті обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову.

Колегія суддів зазначає, що виділені матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 зверталась до Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області про те, що 26 січня 2019 року ОСОБА_1 вивіз з території та реалізував одну цистерну.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про забезпечення позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року скасувати, питання передати до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко