ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2213/20
Провадження № 22-ц/4820/1731/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №676/2213/20 за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року (Швець О.Д.) у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) вказувало, що ОСОБА_2 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, в зв`язку із чим підписала Заяву №б/н від 16.02.2007. Банк зазначав, що позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач посилався на те, що ним були виконанні усі взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 24.03.2020 виникла заборгованість у розмірі 120837,30 грн. з яких: 65680,02 грн. заборгованість за тілом кредиту; 27327,44 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 21599 грн. нарахована пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 5730,35 грн. штраф (процентна складова). Зважаючи на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 120837,30 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.02.2007 та судові витрати.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 16467,06 грн. кредитних коштів та 286,50 грн. у відшкодування судових витрат. Відмовлено АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в стягненні з ОСОБА_1 відсотків, пені та штрафів.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови у позові, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення в зазначеній частині та ухвалити нове про задоволення позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідачки відсотків, пені та штрафів в повному обсязі. Апелянт вказує, що, подана ним до суду першої інстанції копія анкети-заяви містить узгоджену сторонами відсоткову ставку за користування кредитом, строки та порядок внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, порядок та розмір сплати неустойки, що безпосередньо зазначено у тексті вказаного документу та посвідчено підписом позичальника. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Апелянт також зазначає, що встановивши, що Банк надав відповідачці кредит, а відповідачка його не повернула, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Банк вважає, що з урахуванням наявності в матеріалах справи анкети заяви, підписаної позичальником, яка містить розмір відсоткової ставки, правові висновки, що містяться в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 не можуть бути застосовані.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам; неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильне тлумачення положень ст. ст. 638, 1054 ЦК України) судове рішення в частині відмови у стягненні відсотків підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення в цій частині.

Так, стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом в сумі 16467,06 грн., Кам`янець-Подільський міськрайонний суд виходив з доведеності факту отримання позичальником кредитних коштів та неналежного виконання останньою своїх кредитних зобов`язань.

В цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 відсотків та неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено невиконання відповідачкою умов договору про надання банківських послуг від 16.02.2007 та надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не є частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Однак, з такими висновками судова колегія в повному обсязі не погоджується, виходячи із наступного.

Встановлено, що 16 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на даний час АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, що підтверджується письмовою Заявою, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачкою. У цій Заяві зазначається, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну кредитну картку «Універсальна» із кредитним лімітом 2500 грн. з базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом в розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості і ознайомилася із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку і виражає свою згоду з тим, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 28, 28 зворот).

Встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 24.03.2020 утворилась заборгованість, що за розрахунком банку становила 120837,30 грн., з яких: 65680,02 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27327,44 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 21599,49 грн. пеня , штрафи - 500 грн. (фіксована частина) і 5730,35 грн. (процентна складова). І зазначені суми позивач просив стягнути із відповідачки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Встановлено, що у Заяві від 16 лютого 2007 року сторонами узгоджено вид кредиту, бажаний кредитний ліміт та розмір процентів за користування кредитними коштами.

Також встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази оспорення ОСОБА_1 кредитного договору від 16.02.2007, що укладений між нею та позивачем.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідачка користувалася кредитними коштами та з 16.02.2007 в межах кредитного договору б/н від 16.02.2007 року отримала 5 кредитних карток, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 27) .

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що відмовляючи у стягненні із відповідачки заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції не звернув увагу на наявну у справі Заяву від 16.02.2007 та не дав їй оцінку, як доказу.

Тому, з врахуванням умов підписаної ОСОБА_1 . Заяви від 16.02.2007 та письмових пояснень представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідачки на користь Банку заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 11494 грн.

З огляду на вищенаведене заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 01.10.2019 по 24.03.2020.

Разом з тим, посилання представника позивача у письмових поясненнях на невірність розрахунку суду першої інстанції щодо визначення заборгованості відповідачки по тілу кредиту до уваги не приймаються, адже позивачем не оскаржувалося судове рішення в цій частині.

Також, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність законних підстав для стягнення із відповідачки на користь позивача неустойки (пені та штрафів), виходячи із наступного.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача Витягу із Умов та Правила надання банківських послуг не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Як вбачається із позовної заяви Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки за користування кредитом, пеню та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 29 - 34) розуміла ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася із ними, підписуючи Заяву від 16.02.2007, а також те, що зазначений документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені та штрафів) та саме в зазначеному у цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядку їх нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивачем було дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі останнім саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності і розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність законних підстав для стягнення із ОСОБА_1 неустойки (пені, штрафів). І доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права та безпідставного застосування правових висновків, що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17 в частині відмови у стягненні із відповідачки неустойки є такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому підлягає до зміни судове рішення в частині вирішення судових витрат, збільшивши стягнутий з відповідачки розмір судового збору до 485, 56 грн. (2102 грн. (судовий збір за подання позовної заяви (платіжне доручення №BOJ69B2X2B від 09.04.2020, а.с.46)*23,1(% задоволених позовних вимог)/100). Також підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати, понесені апелянтом при подачі апеляційної скарги (платіжне доручення №PROM2B2BJL від 02.10.2020, а.с.90) пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 346,83 грн. (3153 грн. (судовий збір за подання апеляційної скарги)*11(% задоволених вимог апеляційної скарги)/100).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року в частині відмови у стягненні відсотків скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) 11494 (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн. 00 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені та штрафів відмовити.

Рішення Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року в частині судових витрат змінити, збільшивши стягнуту з ОСОБА_1 суму судового збору до 485 (чотириста вісімдесят п`ять) грн. 56 коп.

В решті рішення Кам`янець Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) судовий збір в сумі 346 (триста сорок шість) грн. 83 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай