Провадження №2/193/28/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

18 травня 2020 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шумської О.В.

при секретарі Мельниковій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Софіївка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 12 вересня 2017 року близько 15:30 годин, позивач ОСОБА_1 , поставив свій автомобіль ''Toyota Camry" р/н НОМЕР_1 , на подвір`ї поблизу входу до житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та весь день знаходився вдома.

Приблизно о 23:30 годині цього ж дня, позивач разом з дружиною перебуваючи в квартирі почули звук сигналізації, яка спрацювала на автомобілі позивача. Вийшовши на подвір`я позивач з дружиною побачили, що на капоті автомобіля лежить шматок цеглини, яким було пошкоджено його верхню частину та нижню частину лобового скла. Внаслідок спрацювання сигналізації прокинулись сусіди, мешканці багатоповерхівки, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які прийшли до позивача і почали питати, що трапилось, після чого позивач та його сусіди разом переглянули відео з камери спостереження, де побачили, що автомобіль пошкодив колишній товариш позивача - ОСОБА_2 , який перебуваючи поблизу паркану за межами подвір`я разом з невідомою особою, яка подала йому цеглину, яку ОСОБА_2 кинув в автомобіль, після чого вони втекли.

29 грудня 2018 року, судом встановлено що своїми діями відповідач ОСОБА_5 вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП, що згідно зі ст. 61 ЦПК України звільняє, позивача, від доказування обставин справи.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № Д5/10/17 від 06 жовтня 2017 року, сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженного автомобіля "Toyota Camry" р/н НОМЕР_1 - складає 12215.41 гривень.

Позивач просить стягнути з відповідача в якості відшкодування матеріальої шкоди грошові кошти в розмірі витрат пов`язаних з ремонтом транспортного засобу, а саме: 12215.41 гривень.

Позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, переживаннях після пошкодження відповідачем автомобіля позивача. Багато запланованих справ, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелось відкласти,що спричинило проблеми з роботою. Разом з тим, відповідач на протязі значного періоду часу ніяким чином не зробив спробу відшкодувати заподіяний позивачу внаслідок його дій збиток. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивач виходить з провини відповідача, обставин, при яких була заподіяна шкода, характер і тривалість його переживань, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення стану здоровя й спокою. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 50000,00 грн. Позивач вказує,що заявлена позивачем моральна шкода не являється метою отримання матеріального блага, а являється перш за все компенсацією моральної шкоди. Позивачем були вжиті заходи забезпечення доказів до подання позовної заяви, а саме: 06 жовтня 2017 року виконано автотоварознавче дослідження по визначенню матеріального збитку, копія якого подана з позовною заявою. Відповідно до чинного законодавства представник позивача - ОСОБА_6 , намагався врегулювати спір досудово, але відповідач уникає розмов та ігнорує заяву про досудове врегулювання спору, яку він отримав 19 березня 2019 року, тому в позасудовому порядку вирішити це питання не можливо.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з"явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився. Був належним чином повідомлений.

З огляду на подання позивачем достатніх матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12 вересня 2019 року близько 23:30 години ОСОБА_2 пошкодив автомобіль "Toyota Camry" р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 кинувши цеглину на лобове скло.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № Д5/10/17 від 06 жовтня 2017 року, сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженного автомобіля "Toyota Camry" р/н НОМЕР_1 складає 12215.41 гривень.(а.с.11-20).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідач ОСОБА_2 жодних доказів на спростування тверджень позивача та заперечення своєї вини суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, обов`язок доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на відповідачу.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідачем належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача про відшкодування матеріального збитку в сумі 12215,41 грн. суду не надано.

Отже, з урахуванням наведеного вимога позивача про відшкодування матеріального збитку в розмірі 12215,41грн. підлягає до задоволення .

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., то судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В п. 3 Постанови Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав наданих споживам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 4 Постанови також передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

При вирішенні спору в частині вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд врахував роз`яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а тому виходив з оцінки причинного зв`язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини ОСОБА_2 в її заподіянні, встановленої судом, та з`ясував, що факт заподіяння позивачу моральних страждань та втрат немайнового характеру не доведено позивачем.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 та ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача ОСОБА_2 , слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до п. 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 16, 23, 1166 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в розмірі 12215(дванадцять тисяч двісті п"ятнадцять) гривень 41 копійка.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначений цим судовим рішенням процесуальний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В.Шумська