Справа № 132/3308/20
Ухвала

Іменем України

22 грудня 2020 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Ставнійчук С.В.

з участю секретаря судових засідань Лисюк О.П.,

розглянув у підготовчому засіданні цивільну справу № 132/3308/20 за позовом ОСОБА_1 , поданої та підписаної адвокатом Кравчуком Михайлом Олександровичем до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

В жовтні 2020 року адвокатом Кравчуком М.О. подано та підписано позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 02.04.2008 року шлюб між сторонами розірвано і вони тривалий час не проживають разом у зв`язку з чим між ними виник спір щодо виховання дитини та її місця проживання. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2018 року у справі № 128/1645/18 з відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись статтями 160,161 СК України позивачка просила визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 28.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме викласти обставини та зазначити докази, які підтверджують незгоду відповідача на визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , повних 14 років) з матір`ю та, відповідно, наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини; вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Зокрема, заходів, передбачених ст. 161 СК України сплати судового збору або надання доказів звільнення від його сплати.

На виконання вимог ухвали суду представником позивачки адвокатом Кравчуком М.О. подано заяву, в якій вказано, що відповідач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини з підстав, що син не проживає із позивачкою, звідки вбачається спір між батьками щодо визнання місця проживання дитини, яка не проживає із жодним із них, а наразі проживає із бабусею (матір`ю відповідача).

Разом із позовною заявою позивачкою заявлені клопотання: про витребування доказів - із Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації висновку щодо доцільності проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 ; з Вінницького районного суду Вінницької області цивільної справи №128/1645/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, виклик і допит в судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_3 для висловлення його думки щодо визначення місця проживання.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 18 листопада 2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

07.12.2020 від представника відповідача ОСОБА_3 -адвоката Байдака В.Г. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив у задоволенні позову відмовити з підстав , що син сторін досяг чотирнадцятирічного віку, є неповнолітньою, а не малолітньою дитиною, і самостійно визначив своє місце проживання.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кравчук М.О. не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від адвоката Кравчука М.О. 22.12.2020 надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність. Зазначив, що позивачка не має наміру укладати мирову угоду, проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечує, клопотання про витребування доказів та позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Байдак В.Г. доводи викладені у відзиві на позовну заяву підтримав.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації надійшла заява 07.12.2020 про залучення до участі у справі органу опіки і піклування Калинівської районної державної адміністрації та зобов`язання його надати висновок для розв`язання спору, оскільки ОСОБА_3 проживає у бабусі в с. Глущинці Калинівського району.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В підготовчому судовому засіданні було з`ясовано питання можливості закриття підготовчого судового зсідання та призначення справи до судового розгляду, в ході якого представник відповідача заявив про необхідність закриття провадження у цій справі за відсутності предмета спору, оскільки відповідно до ст. 161 СК України у судовому порядку може бути вирішено спір між батьками, які не дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини, тоді як на час звернення ОСОБА_1 з позовом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уже досяг 14-річного віку і є неповнолітнім, а тому сам визначає своє місце проживання. Судові витрати понесені відповідачем, просив залишити за ним.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє, зокрема, ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19) та був підтриманий у постанові від Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №686/20582/19-ц.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 10.11.2005 року, батьками записані ОСОБА_3 , ОСОБА_4

02.04.2008 року шлюб між ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №62 і сторони проживають окремо.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.018 року у справі № 128/1645/18 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначивши аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка ОСОБА_1 12.10.2020 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання їхнього спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щододитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу Укр аїни місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Підчас вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За змістом частин 2,3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Тобто на час звернення ОСОБА_1 з даним позовом 12.10.2020 , ОСОБА_3 досяг 14 річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) і є неповнолітньою, а не малолітньою дитиною, а тому наділений правом самостійно обирати свої місце проживання.

В свою чергу за приписами статей, 160, 161 СК України та 29 ЦК України не передбачено вирішення у судовому порядку питання щодо місця проживання неповнолітньої дитини, яка досягла 14річного віку, оскільки юрисдикція суду поширюється лише на спори між батьками щодо місця проживання малолітніх дітей.

З урахуванням викладеного, незалежно від обґрунтованості позову вирішення справи по суті судом є неможливим, а тому в даному випадку відсутній предмет спору у даному провадженні.

Наявність між сторонами спору щодо обов`язку ОСОБА_3 по утриманню неповнолітнього сина у зв`язку із зміною ним місця проживання є самостійним предметом спору і суті даних правовідносин не змінює.

Враховуючи наведене, провадження у справі підлягає закриттю через відсутність предмета спору.

З цих підстав не підлягають до задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів та виклик і допит неповнолітнього ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 255 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотань представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Кравчука Михайла Олександровича про витребування доказів, допит неповнолітнього ОСОБА_3 відмовити.

Провадження у справі №132/3308/20 за позовом ОСОБА_1 , поданим та підписаним адвокатом Кравчуком Михайлом Олександровичем до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини закрити за відсутністю предмета спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Судові витрати понесені у справі залишити за відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 28.12.2020

Суддя С.В. Ставнійчук