Справа № 570/5328/19
Номер провадження 2/570/405/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (підготовче судове засідання) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 . Згідно заповіту, посвідченого секретарем Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області Горецькою В.І. від 23.12.2002 р., ОСОБА_3 заповіла належний їй будинок, надвірні будівлі та інше майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 позивачці та рідному брату позивачки ОСОБА_2 в рівних частках, а сертифікат на земельну ділянку від 02 серпня 1996 року заповіла лише позивачці.

З метою оформлення своїх спадкових прав спадкоємці звернулись до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини. Однак, приватним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 1,93 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, оскільки вищезазначене майно не відповідає предмету заповіту.

На даний час позивачка не може оформити спадщину після смерті матері. Через ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом про тлумачення заповіту та просить суд його задовольнити.

Позивачка не з`явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без її участі.

Відповідач не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без його участі.

Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Заборольською сільською радою Рівненського району Рівненської області.

ОСОБА_3 було складено заповіт, який був посвідчений секретарем Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області Горецькою В.І. від 23.12.2002 р., та відповідно до якого остання заповіла належний їй будинок, надвірні будівлі та інше майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 позивачці та рідному брату позивачки ОСОБА_2 в рівних частках, а сертифікат на земельну ділянку від 02 серпня 1996 року заповіла позивачці.

З метою оформлення своїх спадкових прав спадкоємці звернулись до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини. Однак, приватним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, площею 1,93 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, оскільки вищезазначене не відповідає предмету заповіту.

Як було встановлено в ході розгляду справи, у спадкодавиці ОСОБА_3 на день складання заповіту було наявне право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Лесі Українки», розміром 2,22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яке підтверджувалось сертифікатом серія РВ №0051626 від 02.08.1996 року.

Таким чином, із врахуванням волі спадкодавця ОСОБА_3 , до складу спадкового майна, визначеного у заповіті від 23.12.2002 року, було включено і земельну ділянку площею 1,93 га, кадастровий номер 56:246:847:00:03:013:0154, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Адже після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) її площа склала 1,93 га.

Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий 06.11.2008 року, а заповіт був посвідчений 23.12.2002 року, і станом на час посвідчення заповіту спадкодавець не могла зазначити точні відомості про земельну ділянку, яка їй належала, і яку вона заповіла позивачці.

Згідно довідки № 610 від 07.11.2019 року, взамін сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ№0051626 - 06.02.2008 року був виданий Державний акт на право власності на земельну серії ЯЖ№345871, площа ділянки 1,93 га.

Також, що стосується іншого нерухомого майна, яке розташоване по АДРЕСА_1 , яке спадкодавець заповіла в рівних частках позивачці, ОСОБА_1 та відповідачу, ОСОБА_2 , то сюди слід віднести і земельну ділянку площею 0,20 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,34 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства.

Право власності спадкодавця на вищевказані земельні ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-РВ№013523 від 26.07.2000 року.

Відповідно до ч.2 ст. 1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України, зміст правочину може бути юридично розтлумачений. Тлумачення може бути здійснено двома способами, передбаченими вказаним нормативно-правовим актом. До видів тлумачення відносяться: тлумачення сторонами і судове тлумачення.

Оскільки правочином, відповідно до українського законодавства, є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. В такому випадку необхідно встановити дійсні наміри сторони, зокрема спадкодавця. Як вже було зазначено, дійсні наміри спадкодавця були спрямовані на те, щоб у власність позивачки перешли дві земельні частки (паї).

Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення.

Позивачка не заявила про те, щоб понесені нею судові витрати були стягнуті з відповідача на її користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивач не бажає відшкодовувати понесені ним судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі заявлених позивачем вимог. Таким чином понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж.

В той же час позивачці слід повернути 50 % сплаченого нею судового збору в порядку ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту - задоволити повністю.

Здійснити тлумачення заповіту, що був посвідчений 23.12.2002 року секретарем Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області Горецькою В.І від імені ОСОБА_3 (реєстровий № 81), як про вираження волі спадкодавця заповісти по Ѕ (одній другій) частці майна дітям: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , і сюди входить: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,20 га,цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, та земельна ділянка площею 0,34 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства; а земельна ділянка площею 1,93 га, кадастровий номер 56:246:847:00:03:013:0154, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, заповідалась ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканці: АДРЕСА_1 ) 384 грн. 20 коп. - 50 % судового збору, що був сплачений в загальному розмір 768 грн. 40 коп., відповідно до реквізитів квитанції №12 від 12.11.2019 в АТ «Ощадбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець: АДРЕСА_2 )

Суддя Красовський О.О.