Справа №155/816/20
Провадження №2/155/639/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом її право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також просить визнати в порядку спадкування за законом за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,46 га для ведення особистого селянського підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, які були передані у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення Підберезівської сільської ради Горохівського району Волинської області №6/5 від 24 грудня 1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на майно до складу якого входить вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки. Позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріально її оформити не має змоги. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

ОСОБА_4 , в заяві до суду просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Відповідачка, ОСОБА_2 , в заяві до суду просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з заповітом, посвідченим секретарем Підберезівської сільської ради Горохівського району Волинської області і зареєстрованим 07 травня 2002 року в реєстрі за №25 стверджується, що ОСОБА_3 , належний їй житловий будинок, хлів, присадибна земельна ділянка розміром 0,57 га, які знаходяться в селі Підбереззя Горохівського району Волинської області заповіла ОСОБА_1 , тобто позивачці.

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса від 04 березня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 було відмовлено.

Довідкою Підберезівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 06 грудня 2019 року №630 стверджується, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 . Остання прийняла спадщину шляхом подання документів в нотаріальну контору.

Відповідно до витягу від 06 грудня 2019 року за №629 з погосподарської книги №1 за 2019 рік Підберезівської сільської ради Горохівського району Волинської області по особовому рахунку № НОМЕР_1 значиться будинок з надвірними будівлями і спорудами, який належить ОСОБА_3 і знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічної документації на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , даний будинок було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм.

З спадкової справи після померлої ОСОБА_5 , видно, що від імені ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом спадкодавця, до Першої тернопільської державної нотаріальної контори надходила відповідна заява про прийняття спадщини. Також, вбачається, заява від ОСОБА_2 , яка відмовилася від прийняття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після померлої ОСОБА_3 , прийняла спадщину.

А тому суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з виписки з рішення Підберезівської сільської ради Горохівського району Волинської області №6/5 від 24 грудня 1993 року, ОСОБА_3 було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,46 га та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,10 га.

Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мала за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно.

Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.392,1216,1217,

1218,1222,1223,1233,1225,1235 ЦК України, ст.125 Земельного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,46 га для ведення особистого селянського підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, які були передані у приватну власність ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Підберезівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 24 грудня 1993 року №6/5, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий