Справа № 756/1969/20 Головуючий 1 інстанція- Майбоженко А.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Мережко М.В., Верланова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувсядо суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що він є повнолітнім сином відповідача ОСОБА_2 і отримував від батька аліменти до грудня 2019 року, тобто досягнення ним повноліття.

Вказував, що в даний час він навчається на третьому курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі Київського індустріального коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури, термін навчання до 30 червня 2021 року.Він проживає разом із матір`ю, яка щомісячно надає йому кошти у сумі не менше 2500 грн., однак цих коштів недостатньо для оплати навчання, проїзду, придбання речей тощо. Водночас батько йому матеріально не допомагає, хоча є матеріально забезпеченим, оскільки має власну хокейну школу, проводить майстер-класи і навчання, однак офіційне місце роботи і розмір його заробітку невідомі. Зазначив, що відповідач сплачує аліменти на утримання його молодшої сестри, інших утриманців у відповідача немає. У зв`язку з наведеним просив суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2500 грн. щомісяця до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження навчання.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 17 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи із 07 лютого 2020 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та судовий збір у розмірі 840,80 грн. Допущено негайне виконання рішення в в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів на повнолітнього сина до розміру 1051 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована тим, що суд не врахував його матеріальне становище, яке не дає йому можливості сплачувати аліменти на сина у розмірі 2500 грн., оскільки його заробіток

- 2 -

після відрахуваня податків становить лише 4706,74 грн., а інших доходів він не має. Висновки суду про отримання ним неофіційного доходу, грунтуються на припущеннях, бо інформація з мережі Інтернет, яку він не розміщував, взагалі не є доказом як отримання ним доходів, так і його виїзду за межі України. Суд залишив поза увагою те, що він офіційно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , як і те, що повнолітній син навчається за державним замовленням і не несе витрат на оплату навчання, мешкає і навчається у м.Києві.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його позов, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму (за п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову у справах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців), і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є сином відповідача ОСОБА_1 , який сплачував на його утримання аліменти до досягнення позивачем повноліття.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 досяг повноліття і навчається на третьому курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі Київського індустріального коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури. Термін навчання складає з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2021 року, що стверджується довідкою навчального закладу № 4201.

- 3 -

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що є передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання позивача як повнолітнього сина відповідача, який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

Такі висновки суду є правильними і відповідають приписам ст.199 СК України, яка покладає на батьків обов`язок утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання.

Проте, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд не врахував вимог закону та всіх обставин справи, які впливають на їх розмір.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом даної норми однією з умов стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, є спроможність батьків надавати таке утримання.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує наступні обстаивни: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює в Приватному закладі «Дитячо-юнацька спортивна школа з хокею з шайбою «Хокейний клуб «Торнадо» на посаді заступника директора і його заробіток після вирахування податків та зборів за період жовтень 2019 року - березень 2020 року становить 3864 грн. на місяць, що стверджується довідкою закладу № 2020-04/01 від 06 квітня 2020 року (а.с.52).

Такий же рівень доходу відповідача підтверджується довідкою Вишгородської ДПІ (а.с.105).

При цьому матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували отримання відповідачем інших доходів, які є системними та регулярними, як і їх розмір. Посилання суду на наявність у мережі Інтернет доказів проведення відповідачем протягом 2019-2020 років майстер-класів з хокею за кордоном, у тому числі у Російській Федерації та країнах ЄС, та відображення на деяких ресурсах їх вартості, грунтуються на припущеннях і не є належними доказами отриманння відповідачем доходу та його розміру, оскільки дані сайти не належать відповідачу він не є їх засновником чи власником.

Окрім того, судом в достатній мірі не враховано, що відповідач за рішенням Оболонського районного суду від 31 серпня 2016 року сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 2004 року народження до її повноліття у розмірі 765,50

- 4 -

грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а з 28 серпня 2018 року (після внесеня змін до ст.182 СК) не менше 50 % прожиткового мінімуму, який на час ухвалення рішення становить 1109 грн.

За таких обставин стягнення із відповідача аліментів в розмірі 2500 грн. не відповідає приписам ст.199 СК України щодо спроможності відповідача надавати сину утримання в такому розмірі та приписам ст.200, 182 СК України щодо врахування встановлених законом обставин при визначенні розміру аліментів і призводить до порушення його прав, оскільки після виплати аліментів у розпорядженні відповідача залишиться розмір заробітку вдвічі менший за прожитковий мінімум на працездатну особу, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на час ухвалення рішення.

Окрім того, відповідно до приписів ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %.

Водночас згідно ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як вище вказувалося, у справі міститься довідка про доходи відповідача, згідно якої його щомісячний заробіток становить близько 4800 грн., а після утримання обов`язкових податків і зборів складає - 3864 грн.

За таких обставин з урахуванням визначення аліментів позивачу у розмірі 2500 грн. та сплати відповідачем аліментів на неповнолітню доньку у розмірі 1109 грн., загальний розмір аліментів, який буде сплачувати відповідач становить 3609 грн., що відповідає заробітку, який залишається після відрахування податків - 3864 грн., і з якого мають здійснюватися відрахування, що у свою чергу буде порушувати вимоги закону.

Суд наведеного не врахував, що потягло невірне визначення розміру аліментів.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягає зміні з визначенням розміру стягуваних аліментів в розмірі 1500 грн.

Визначаючи такий розмір аліментів, колегія суддів враховує встановлені по справі обставини та положення ч.1 ст.182 СК України, зокрема розмір доходу відповідача, його обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, а також те, що сукупний розмір сплачуваних відповідачем аліментів 2609 грн. (1500 + 1109) не буде перевищувати 70 % його заробітку.

Рішення суду в частині негайного виконання рішення щодо стягнення аліментів за

- 5 -

один місяць та розподілу судових витрат колегія суддів залишає без змін.

Доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення аліментів у розмірі 1051 грн. колегія суддів відхиляє як необгрунтовані із викладених вище підстав, як такі, що не відповідають положенням ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 враховані судом при зміні рішення.

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача ОСОБА_2 про збільшення із 01 липня 2020 року прожиткоовго мінімуму на одну особу колегія суддів відхиляє, оскільки наведені вище розрахунки при визначені розміру аліментів здійснені судом з огляду на встановлені Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» соціальні гарантії на час ухвалення рішення судом першої інстанції, оскільки здіснюється перегляд цього рішення і його законності і обгрунтованості саме на час ухвалення.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо необхідності врахування витрат, які він несе у зв`язку із навчанням, при визначенні розміру аліментів колегією суддів враховані. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжють навчання, кореспондується спроможність батьків надавати таке утримання, на що прямо вказує ст.199 СК України. А тому при визначенні розміру аліментів має бути розумний баланс між потребами повнолітньої дитини, яка навчається, і спроможнісністю батьків на таке утримання, який має в тому числі враховувати, що стягувані аліменти не повинні становити надмірний тягар для його платника і не призводити до порушння його прав.

Це ж стосується посилань позивача на те, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, які є вірними, проте мають застосовуватися з урахуванням спроможності батьків ндавати утирмання повнолітнім дітям.

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача про необхідність врахування положень ч.3 ст.182 СК України про те, що суд не обмежується розміром заробітку платника у разі встановлення у нього витрат, що перевищують його заробіток і щодо яких платником не доведено джерело їх походження, зокрема те, що відповідач має дві кредитні картки, на одну з яких перераховується заробіток, а на іншу доходи від уроків та майстер-класів з хокею, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Посилаючись на вказані обставини позивач всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували, що відповідач має інші доходи, ніж ті, які міститься у справі.

Як вище вказувалося доходи відповідача підтверджені як довікою з місяця роботи, так і відповідною довідкою ДПІ. Будь-яких інших відомостей про доходи матеріали справи не містять.Якщо позивач вважає, що вказані довідки не відповідають дійсності, то він вправі звернутися із відповідною заявою до правоохоронних органів.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі і відзиві, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в

- 6 -

залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України понесені відповідачем витрати на сплату судового збору компенсуються за рахунок держави пропорційно розміру задоволених вимог його скарги.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 17 червня 2020 року в частині розміру аліментів змінити, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 07 лютого 2020 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Сплачений ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 800 гривень компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: