Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2020 Справа №607/14347/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивача - ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представників відповідачів Дишкант М.Р., Нацюк О.М., Клим А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління державної казначейської служби України у Тернопільській області про повернення стягнутих коштів, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до комунального підприємства «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління державної казначейської служби України у Тернопільській області, просить стягнути з комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" на свою користь 1502,87 грн., як набуте майно без достатньої правової підстави, визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо стягнення 1502,87 грн. на підставі виконавчого листа від 19.10.2018 року по справі №607/8428/17, стягнути з комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у вигляді 5000 грн. та стягнути з держави Україна, в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у вигляді 5000 грн., завдану діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Позов мотивовано тим, що 19.10.2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/8428/17 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" 1208 грн. 68 коп. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з грудня 2013 року по серпень 2014 року. Також стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 352 грн. 04 коп. судового збору. В подальшому був виданий виконавчий лист по справі №607/8428/17, на підставі якого ОСОБА_1 07.12.2018 року сплатив 1560,72 грн., що підтверджується квитанцією №107. Однак в липні 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області на підставі виконавчого листа від 19.10.2018 року по справі №607/8428/17 утримано з пенсії позивача кошти в сумі 1502,87 грн. та зазначено, що станом на 01.08.2020 року існує заборгованість 1465,81 грн., що підтверджується довідкою від 24.07.2020 року №388. Вказані дії Головним управлінням ПФУ вчинені на підставі листа КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" від 15.06.2020 року №1356/18. Вважає, що дії КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» щодо пред`явлення виконавчого листа, по якому вже проведено стягнення повторно до виконання незаконним. Крім того, вважає, що оскільки комунальні платежі не є періодичними, а тому управління пенсійного фонду в Тернопільській області не мало права брати до виконання вказаний виконавчий документ. Зауважує, що незаконними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди.

Від відповідача - комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради надійшов відзив на позов, в якому керівник просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що оскільки за розрахунками підприємства, станом на червень 2020 року по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 рахувалася заборгованість в розмірі 11768,29 грн., тому підприємство звернулося із відповідною заявою до пенсійного фонду про стягнення боргу за виконавчим листом виданим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Кошти, які були сплачені позивачем за вказаним виконавчим листом раніше були зараховані як сплата заборгованості в хронологічному порядку. Після того, як в липні 2020 року ОСОБА_1 було пред`явлено квитанцію з призначенням платежу на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/8428/17, відповідач звернувся із листом до головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із листом про припинення стягнення у зв`язку із повним погашенням заборгованості. Крім того, зауважує, що позивач із заявою про повернення зайво стягнутих сум не звертався.

Від відповідача головного управління державної казначейської служби України в Тернопільській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що головне управління державної казначейської служби України в Тернопільській області при здійсненні своєї діяльності жодним чином не порушувало прав позивача. Крім того, вважає, що не надано доказів незаконності дій пенсійного фонду, такі дії можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Від головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві покликається на те, що дії пенсійного фонду відповідали вимогам закону, оскільки, стягнення здійснювалося на підставі виконавчого листа, який був пред`явлено до виконання КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» щодо стягнення житлово-комунальних послуг, які сплачуються щомісяця, тобто є періодичними платежами. Крім того, вважає, що не надано доказів заподіяння моральної шкоди.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позов з підстав викладених в заявах по суті.

Представник комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради Дишкант М.Р проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Нацюк О.М. заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник головного управління державної казначейської служби України у Тернопільській області Клим А.А. заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши докази, судом встановлені такі обставини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.10.2018 року по справі №607/8428/17, суд ухвалив позов комунального підприємства «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" 1208 грн. 68 коп. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з грудня 2013 року по серпень 2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 352 грн. 04 коп. судового збору.

При розгляді вказаної справи судом було встановлено, що заборгованість за комунальні послуги за період з грудня 2013 року по серпень 2014 року (моменту припинення надання послуг) споживачами квартири по АДРЕСА_1 , становила 4834,72 грн. (2341,13 постачання гарячої води та 2493,59 - послуги централізованого опалення). Також, зважаючи на те, о ОСОБА_1 мав, як учасник бойових дій 75% знижку, суд вирішив стягнути ј розміру заборгованості 1208,68 грн. На виконання вказаного рішення, судом був виданий виконавчий лист.

Відповідно до квитанції №107 від 07.12.2018 року, ОСОБА_1 07.12.2018 року сплатив Тернопільміськтеплокомуненерго 1560,72 грн., призначення платежу - за теплопостачання і гарячу воду згідно рішення суду від 19.10.2018 року.

Згідно довідки комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради від 14.07.2020 року №1587/17, сплачена ОСОБА_1 згідно рішення від 13.10.2018 року сума 1560,72 грн. зарахована в грудні 2018 року на оплату послуг централізованого опалення 1446,02 грн. та судові витрати 114,70 грн.

19 червня 2020 року комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради звернулося до Тернопільського об`єднаного пенсійного фонду України із листом, яким направило для виконання виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.10.2018 року та просило стягнути заборгованість за послуги в розмірі 2968 грн. 68 коп. (1208 грн.68 коп. боргу та 1760 грн. судові витрати).

Згідно довідки головного управління пенсійного фонду України від 24.07.2020 року №388, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років. Згідно виконавчого листа №607/8428/17 від 19 жовтня 2018 року проводилося стягнення на користь КПТМР «Тернопільміськтеплокомуненерго» у розмірі 20% в розмірі 1502,87 грн.

08 липня 2020 року комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради звернулося до Тернопільського об`єднаного пенсійного фонду України із листом, в якому просило припинити стягнення із пенсії ОСОБА_1 згідно виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/8428/17 від 19.10.2018 у зв`язку із повним погашенням заборгованості.

Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке.

Щодо стягнення з комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» 1502,87 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/8428/17, було визначено розмір заборгованості за спожиті комунальні послуги теплопостачання в квартирі по АДРЕСА_1 в розмірі 4834,72 грн. (2341,13 постачання гарячої води та 2493,59 - послуги централізованого опалення). Зважаючи на те, що ОСОБА_1 мав, як учасник бойових дій 75% знижку, суд вирішив стягнути ј розміру заборгованості, тобто 1208,68 грн. Також, суд вирішив стягнути 352 грн. 04 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

ОСОБА_1 виконав вказане рішення суду, та відповідно до квитанції №107 від 07.12.2018 року 07.12.2018 року сплатив Тернопільміськтеплокомуненерго 1560,72 грн., призначення платежу - за теплопостачання і гарячу воду згідно рішення суду від 19.10.2018 року.

Незважаючи на це, комунальним підприємством теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради повторно пред`явлено до виконання виконавчий лист на виконання цього рішення до головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області, внаслідок чого, з пенсії відповідача безпідставно було стягнуто 1502,87 грн.

Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Тому, оскільки судом встановлено, що комунальним підприємством теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» безпідставно, на виконання рішення, яке вже було виконано, отримано грошові кошти 1502,87 грн., на час розгляду справи свій обов`язок по поверненню вказаних грошових коштів відповідач не виконав, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірним дій головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Згідно із вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є наявність публічних чи приватноправових відносин.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як видно із змісту позовних вимог, позивач просить визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо стягнення 1502,87 грн. на підставі виконавчого листа від 19.10.2018 року по справі №607/8428/17.

Тобто, позивач оскаржує дії пенсійного фонду України, які вчинені ним в процесі здійснення ними управлінських функцій, тобто у сфері публічно-правових відносин.

Отже, предметом судового розгляду у цій справі є вимога про оскарження дій суб`єкта владних повноважень, яка розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому, суд доходить висновку, що в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо стягнення 1502,87 грн. на підставі виконавчого листа від 19.10.2018 року №607/8428/17 слід закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із тим, що позов в цій частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо вимоги про стягнення з комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у вигляді 5000 грн.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає , серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом третім постанови пленуму «Про практику розгляду моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяним фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам,інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, оскільки судом встановлено, що внаслідок незаконних дій комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго», яке, незважаючи на виконання судового рішення позивачем, повторно направило для стягнення виконавчий лист, внаслідок чого комунальне підприємство заволоділо майном позивача, а саме грошовими коштами в розмірі 1502,87, суд доходить висновку, що такими діями ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди.

Зважаючи на вік позивача та стан його здоров`я, та у зв`язку із цим зусиль, спрямованих на відновлення своїх прав, значення грошових сум для бюджету сім`ї позивача, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд доходить висновку, що з комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» слід стягнути моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

Щодо вимоги про стягнення з держави Україна, в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральної шкоду у вигляді 5000 грн., завдану діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Позивач вважає, що незаконним діями Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо стягнення з його пенсії грошових коштів йому завдано моральної шкоди.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Одночасно з виконавчим документом стягувач подає заяву, в якій зазначаються: 1) реквізити банківського рахунка, на який слід перераховувати кошти; 2) прізвище, ім`я, по батькові стягувача, реквізити документа, що посвідчує його особу. У разі наявності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів або заперечення її розміру боржником стягувач має право пред`явити виконавчий документ для примусового виконання. Підприємства, установи, організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, зазначені у частині першій цієї статті, за заявою стягувача зобов`язані здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника у розмірі, визначеному виконавчим документом, з урахуванням положень статті 70 цього Закону.

Із змісті частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вбачається, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, а отже оплата послу теплопостачання є періодичним платежем.

Тому, суд доходить висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за умови наявності листа комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго», відповідали вимогам статті 7 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави вважати, що з вини пенсійного фонду було завдано моральної шкоди позивачу.

Отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, зважаючи на вимоги статті 141 ЦПК України, з комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1 слід стягнути 840,80 гривень судових витрат за позовні вимоги про стягнення безпідставно набутого майна, та на підставі пункту п`ятого статті 7 ЗУ «Про судовий збір» слід повернути ОСОБА_1 840 гривень 80 копійок сплаченого судового збору за позовну вимогу про визнання дій головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області незаконними у зв`язку із закриттям провадження по справі.

Відповідно до ст.ст. 16, 22, 23, 1122 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 1502,87 грн. набутих без достатньої правової підстави, 500 гривень моральної шкоди та 840,80 гривень судових витрат.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо стягнення 1502,87 грн. на підставі вимог пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 840 гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 номер засобу зв`язку: НОМЕР_2 ;

Відповідачі:

Комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, 46001, м. Тернопіль вул. Франка, 16, Ід. Код 14034534., номер засобу зв`язку: (0352)252539, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1;

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, 46001, м. Тернопіль вул. Майдан Волі, 3, Ід. код 14035769, номер засобу зв`язку: (0352)236193;

Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області 46025, м. Тернопіль бул. Т. Шевченка, 39 ідентифікаційний код: 37977599 тел. (0352) 475330 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2020 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк