Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 428/9390/19
Провадження № 22-ц/810/504/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

третя особа - Державний нотаріус Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Юлія Вікторівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 червня 2020 року, ухваленого у складі судді Юзефовича І.О., в залі судових засідань Сєвєродонецького міського суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Юлія Вікторівна про стягнення 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на мано, набуте подружжям за час шлюбу, у вигляді недоотриманої пенсії

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з цивільним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, про стягнення 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, у вигляді недоотриманої пенсії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державний нотаріус Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Ю.В.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . За життя чоловіка вони постійно мешкали разом за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Із початком проведення антитерористичної операції на території Луганської області, у тому числі і у м. Сорокине (Краснодон), з метою отримання пенсії, за життя ОСОБА_3 тимчасово зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 , але періодично виїжджав за адресою постійної реєстрації.

У зв`язку з хворобою ОСОБА_3 не мав можливості приїжджати до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області пенсія на його користь пенсійним органом була нарахована, але не виплачувалась. Після смерті чоловіка, з метою отримання частки у спільній сумісній власності на майно набуте за життя з чоловіком під час шлюбу, а саме частину недоотриманої пенсії, позивач звернулася до державного нотаріуса, яка завела спадкову справу № 616/2018 та 27.03.2019р., видала позивачу свідоцтво про право власності, за яким позивачу належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме на грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя на суму 107219,22 грн.

УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області позивачу була виплачена недоодержана пенсія чоловіка за період з 04.04.2016р. по 31.05.2018р., за три роки до дня звернення позивача за виплатою недоодержаної пенсії чоловіка.

Однак, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області не було виплачено позивачу 1/2 частку недоотриманої пенсії, яка належить останній на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , тобто 53609,61грн.

Тому, ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом і просить стягнути з УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області на свою користь 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 53609,61грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 червня 2020 року ухвалено позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, у вигляді недоотриманої пенсії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державний нотаріус Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Юлія Вікторівна, задовольнити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 53609, 61грн, та суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40грн.

Не погодившись з вказаним рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 червня 2020 року і ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що для виплати управлінням недоотриманої пенсії немає правових підстав, адже виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не визнав, просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представники Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та третьої особи у судове засідання не з`явилися, просили справу розглянути без участі представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , уклали шлюб 09.08.1986р., про що зроблено запис №304. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 03.11.2018р. Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №746.

З копії свідоцтва про право власності серії НОМЕР_4 , посвідченого 27.03.2019р. державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Ю.В. видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пережившою дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, складається з грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії (за дні життя) на суму 107219,22грн.

Відповідно до листа - відповіді УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області №16392/03-22 від 29.07.2019р. недоодержана пенсія була виплачена за період з 04.04.2016р. по 31.05.2018р., тобто за три роки до дня звернення. А також в свідоцтві про право на спадщину за законом належить 1/2 частка грошових коштів.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2019р. (спадкова справа №616/2018, зар. в реєстрі за №6-106), посвідченого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Ю.В. видно, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії за життя, що складає 53609,61грн.

Оцінюючи письмові аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що позивач отримала частину недоотриманої пенсії після смерті свого чоловіка за період з 04.04.2016р. по 31.05.2018р. в сумі 51734,51 грн, але загальна сума недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , відповідно до Свідоцтва про право власності, а також довідки УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 19.02.2019р. №3547/03-22 складає 107219,22 грн, недоотримана частина пенсії складає - 53609,61 грн.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, що право позивача на грошові кошти, які зберігаються в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, підтверджене виданим їй в установленому законом порядку правовстановлюючим документом - свідоцтвом про право власності, на яке відповідач не зважив, здійснюючи виплату на свій розсуд, крім того, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст.46 наведеного Закону у відповідача відсутні.

Ураховуючи викладене а також те, що Конституцією України(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 .

За таких обставин, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді: І.О. Дронська

В.М. Луганська