30.12.2020
справа №642/8776/19
провадження №4с/642/5/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016 р.) у складі: головуючого судді Ольховського Є.Б. при секретарі Алімурадовій Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірним розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича (далі суб`єкт оскарження), заінтересована особа ОСОБА_2 (далі - стягувач) з приводу визнання неправомірним рішення суб`єкта оскарження у вигляді обчислення розрахунку заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06.08.2012 р. у справі № 3271/1609/2033-20-40-56-14-35 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.06.2012 року і до повноліття ОСОБА_3 , визначенної за період з липня 2014 року по жовтень 2019 року у загальній сумі 59 723 гривень 85 коп. та зобов`язати суб`єкта оскарження здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом, розпочинаючи із дати видачі виконавчого листа.

Скарга мотивована тим, що 02.12.2019 року заявник звернувся до суб`єкта оскарження із заявою здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, розпочинаючи із дати видачі виконавчого листа, тобто із 06.08.2012 року. Натомість, суб`єкт оскарження надав розрахунок заборгованості по аліментам розпочинаючи із липня 2014 року, чим, на думку представника заявника, порушив права заявника, як сторони виконавчого провадження.

В свою чергу, суб`єкт оскарження зазначив, що надати відповідний розрахунок заборгованості по аліментам, розпочинаючи із 06.08.2012 року не має можливості у зв`язку із тим, що 27.06.2014 року Ленінським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 34756481.

30 липня 2014 року виконавчий лист № 2-4849/12, виданий 27.08.2012 року переданий в провадження Київського ВДВС Харківського МУЮ.

Суб`єкт оскарження зазначив, що 08 серпня 2014 року, керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. Представник завника зауважив, що ні копії постанови про закриття провадження по справі від 27.06.2014 року, ні копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2014 року заявник не отримував та звернув увагу суду на те, що не міститься інформації про належне інформування заявника щодо винесених постанов і в матеріалах відзиву на скаргу.

З липня 2014 року по вересень 2014 року включно заявник знаходився на обліку у Харківському міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. Виходячи із цього, обчислюючи розмір заборгованості по аліментам, суб`єкт оскарження прийшов до висновку, що в цей період часу завник був безробітним, тому заборгованість по аліментам мала визначатися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. На думку представника заявника дане твердження суб`єкта оскарження є хибним у зв`язку із тим, що перебуваючи на обліку у Харківському міському центрі зайнятості заявник отримував дохід, із якого і мав вираховуватися розмір аліментів, а також долучив до матеріалів скарги копію розрахунку забогованості зі сплати аліментів від 24.04.2018 року, в якій враховані доходи, отримані заяником під час перебування на обліку в Харківському міському центрі зайнятості.

До матеріалів скарги додано копії фіскальних чеків про переказ заявником грошових коштів в рахунок сплати аліментів на користь стягувача на утримання неповнолітньої дочки заявника. Представник заявника зауважив, що суб`єкт оскарження мав зарахувати перераховані грошові кошти в спірному розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки заявник, як платник аліментів, виконував свій батьківський обов`язок та перераховував грошові кошти в рахунок сплати аліментів на неповнолітню дочку. В свою чергу, суб`єкт оскарження посилався на порушення боржником Інструкції з організації примусового виконання рішень, відповідно до якої, суб`єкт оскарження не зобов`язаний зараховувати переказані заявником грошові кошти в рахунок сплати аліментів, у зв`язку із тим, що боржник не дотримався процедури повідомлення державного виконавця про здійснені перекази грошових коштів. Представник заявника із запереченнями суб`єкта оскарження не погодився та зазначив, що в матеріалах відзиву на скаргу відсутнє підтвердження ознайомлення заявника із постановою про відкриття виконавчого провадження від 08 серпня 2014 року, провадження ВП №44342750 та з постановами, винесеними в порядку пунктів 1-4 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», на які посилається суб`єкт оскарження, що нівелює обов`язок боржника інформувати суб`єкта оскарження про здійснені ним перекази грошових коштів в рахунок сплати аліментів.

Розрахунок заборгованості по аліментам містить подвійне нарахування аліментів за квітень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року та березень 2018 року. На думку суб`єкта оскарження, в місяцях, в яких заявник не був працевлаштований повний місяць, розрахунок заборгованості по аліментам має здійснюватися сукупно із отриманого заявником доходу за місяць та із середньої заробітної плати для працівника даної місцевості. В свою чергу, представник заявника стверджує, що спірний розрахунок заборгованості по аліментам є незаконним, оскільки протирічить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та положенням Сімейного кодексу України, в яких закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. В обґрунтування своїх вимог представник заявника навів зміст виконавчого листа по справі та положення чинного законодавства.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова від 06 серпня 2012 року, справа № 2-4849/12 (провадження №2024/1238/12), стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відбувається на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.06.2012 року і до повноліття ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник заявника зазначив, що наведені норми закону не підлягають розширеному тлумаченню, а тому дії суб`єкта оскарження в цій частині розрахунку заборгованості по сплаті аліментів є протизаконними. В червні 2016 року та липні 2016 року заявник мав невисокий дохід. У зв`язку із цим, за основу розрахунку заборгованості по аліментам, суб`єкт оскарження взяв прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. На думку представника заявника, такі дії суб`єкта оскарження є протиправними, оскільки протирічать законодавству, яке було чинним на момент нарахування аліментів, а саме, - станом на червень та липень 2016 року діяв Сімейний кодекс України в редакції від 05.10.2016 р., відповідно до частини 2 статті 183 якого, - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 184 СК України (в редакції від 05.10.2016 р.), якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із наведеного, представник заявника вважає, що суб`єкт оскарження перевищив свої повноваження та некоректно нарахував розмір заборгованості по аліментам за спірний період.

В скарзі застережено, що розрахунок заборгованості по аліментам містить технічні помилки, а саме, - в розрахунку невірно вказаний розмір заробітної плати заявника за період часу з червня 2019 року по серпень 2019 року включно.

В розрахунку заборгованості по аліментам суб`єкт оскарження зазначив, що у вересні 2019 року та жовтні 2019 року заявник був безробітним, тому розмір аліментів мав вираховуватися виходячи із розміру середньої заробітної плати для працівника даної місцевості. Із спірним розрахунком представник заявника не погодився, оскільки зазначив, що суб`єкт оскарження був належним чином поінформований про місце роботи і розмір заробітної плати заявника за даний проміжок часу та на підтвердження своїх доводів надав відповідні докази.

З четвертого кварталу 2014 року по третій квартал 2015 року включно, перший квартал 2016 року, з четвертого кварталу 2016 року по четвертий квартал 2017 року включно, заявник був безробітним, у зв`язку із чим за цей період часу суб`єкт оскарження вираховував розмір заборгованості по аліментам виходячи із розміру заробітної плати працівника Харківської області. Проаналізувавши спірний розрахунок заборгованості, представник заявника дійшов висновку, що обчислюючи заборгованість по аліментам, суб`єкт оскарження не вирахував із середньої номінальної заробітної плати для працівника Харківської області розмір податку на доходи фізичних осіб та інші відрахування, чим порушив норми чинного законодавства та права заявника як сторони виконавчого провадження платника аліментів, оскільки, відповідно до Закону України Про виконавче провадження, - нарахування аліментів відбувається виключно після того, як із доходу боржника будуть вирахувані всі податки, збори та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В судовому засіданні 22.01.20р. представник заявника скаргу підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити в повному обсязі, тим самим поновивши права заявника як боржника у межах виконавчого провадження, шляхом визнання неправомірними дій суб`єкта оскарження щодо складеного оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментам, в загальній сумі 59 723 грн. 85 коп. та просила зобов`язати суб`єкта оскарження здійснити перерахунок розміру заборгованості по аліментам розпочинаючи із дати видачі виконавчого листа.

В судове засідання на 29.12.20р. представник заявника не зявилась. прохала розглядати скаргу за її участі (с.с. 76). На її задоволенні наполягала.

В судовому засіданні 22.01.20р. суб`єкт оскарження скаргу не визнав, надав відзив на скаргу та просив відмовити у її задоволенні, оскільки вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам здійснено із дотримання вимог закону.

В судове засідання на 29.12.20р. суб`єкт оскарження не зявився. Про час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України").

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги, та за погодженням представника заявника.

Ухвалою від 02.01.2020 р. клопотання представника заявника задоволено та витребувано у Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» інформацію про перераховані заявником грошові кошти на ім`я заінтересованої особи в рахунок сплати аліментів на неповнолітню дочку.

Ухвалою від 06.02.2020 р. клопотання представника заявника задоволено, провадження по справі зупинено до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Ухвалою від 12.10.2020 р. провадження у справі відновлено.

Вислухавши в судовому засіданні 22.01.20р. сторони, дослідивши матеріали скарги у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку про задоволення скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Встановлено, що у провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 44342750 з примусового виконання виконавчого документа, - виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.06.2012 року і до повноліття ОСОБА_3 .

27 червня 2014 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Новицькою О. О. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 34756481.

30 липня 2014 року виконавчий лист № 2-4849/12, виданий 27.08.2012 р. Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.06.2012 року і до повноліття ОСОБА_3 , стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу починаючи з 15.06.2012 р. щомісяця до досянення неповнолітньою донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку надійшов в провадження Київського ВДВС Харківського МУЮ.

08 серпня 2014 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на підставі заяви про примусове виконання від 07 серпня 2014 року, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44342750 з примусового виконання виконавчого документа, - виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.06.2012 року і до повноліття ОСОБА_3 .

Встановлено, що суб`єкт оскарження не надав належних доказів про отримання заявником копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 44342750 з примусового виконання виконавчого документа, - виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.06.2012 року і до повноліття ОСОБА_3 та можливості добровільного виконання виконавчого документа, відсутня наведена інформація і в матеріалах відзиву на скаргу про визнання неправомірним розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.99 р. за № 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 606-XIV), примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно зі статтею 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 606-XIV, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частина 1 статті 31 Закону № 606-XIV проголошує, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Право на отримання інформації щодо матеріалів виконавчого провадження передбачене статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. за № 1404-VIII (далі Закон 1404-VIII). Обов`язок державного виконавця обчислювати розір заборгованості зі сплати аліментів міститься в п. 2 ч. 4 статті 71 Закону 1404-VIII.

Стаття 58 Конституції України проголошує, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення.

п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.99 року у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) визначено що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Судом встановлено, що твердження суб`єкта оскарження стосовно того, що державний виконавець не повинен включати до спірного розрахунку заборгованість за період з 15.06.2012 року по 27.06.2014 року у зв`язку із тим, що станом на 27.06.2014 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня є безпідставними з огляду на те, що суб`єкт оскарження не надав належних доказів підтвердження надіслання заявнику постанови про закінчення виконавчого провадження, не містить відповідних доказів і відзив на скаргу. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що суб`єкт оскарження при складенні спірного розрахунку мав надати заявнику інформацію про те, що станом на 27.06.2014 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Суд відхиляє твердження суб`єкта оскарження стосовно того, що ч. 1 статті 19 Закону 1404-VIII зобов`язує сторін та інших учасників виконавчого провадження ознайомлюватися із матеріалами виконавчого провадження. Суд вважає, що наведене положення закону встановлює саме права сторін виконавчого провадження, обов`язки боржника, як сторони виконавчого провадження, закріплені в ч. 2 ст. 19 Закону 1404-VIII, до кола яких наведений обов`язок не входить. Крім того, судом з`ясовано, що в матеріалах відзиву на скаргу відсутні належні докази ознайомлення заявника із постановою про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2014 р. ВП №44342750 та, як видно із матеріалів справи, єдиними документами виконавчого провадження, з якими ознайомлений заявник, є розрахунки заборгованості по аліментам від 24.04.2018 р. (дата ознайомлення - 02.12.2019 року), від 22.08.2019 р./59029-20 (дата ознайомлення - 22.08.2019 року) та від 19.12.2019 року/87620-20 (дата ознайомлення - 19.12.2019 року) .

З урахуванням викладеного, суд вважає, що порушене суб`єктом оскарження право заявника підлягає поновленню шляхом здійснення перерахунку розміру заборгованості по аліментам, розпочинаючи із дати видачі виконавчого листа.

Судом встановлено, що з липня 2014 року по вересень 2014 року заявник перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості та отримував державну допомогу по безробіттю. Дані про отримані заявником доходи за спірний період часу підтверджуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 04.12.2019 р. за № 4246/1861/2033-20-40-56-14-33.

З`ясовано, що відповідно до довідки Харківського міського центру зайнятості, з січня 2014 року по вересень 2014 року включно, Харківським міським центром зайнятості перераховувалися аліменти, на виконання постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Кайдашової М.О. від 16 січня 2014 року.

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24 квітня 2018 року, здійснений державним виконавцем Виглазовою Н.С. Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного управління юстиції у Харківській області містить наведену інформацію.

Згідно з п. 13 Додатку до Постанови КМУ від 26.02.1993 р. за № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю.

В Постанові Верховного Суду від 31.07.2020 р., справа № 234/15413/17 (провадження №61-1685св20), зазначено, що законодавець ототожнює поняття заробітку та доходу. При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків інших осіб включає до поняття заробітку також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема, доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття заробіток ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин. Крім того, у п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміру дохід у дужках після поняття заробіток може розумітися як визначення цих понять синонімами, в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, не є вичерпним. З урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий.

За таких підстав суд відхиляє доводи держвиконавця з приводу того, що з липня 2014 року по вересень 2014 року заборгованість по сплаті аліментів має нараховуватись виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що порушене право заявника підлягає поновленню та визнає розрахунок заборгованості по аліментам від 19 грудня 2019 року в цій частині неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що до скарги додані копії фіскальних чеків про здійснення заявником переказів грошових коштів на ім`я заінтересованої особи в рахунок сплати аліментів.

Під час розгляду справи з`ясовано, що єдиною метою, з якою заявник здіснював грошові перекази на ім`я зацікавленої особи, була сплата аліментів на неповнолітню дочку заявника у зв`язку із тим, що в цей період часу заявник був безробітним.

У відзиві на скаргу про визнання неправомірним розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, суб`єкт оскарження посилався на ч. 4 статті 19 Закону 1404-VIII, відповідно до якої, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Судом встановлено, що суб`єкт оскарження не надав доказів належного інформування заявника про винесену постанову про відкриття виконавчого провадження від 08 серпня 2014 року за № 44342750, що є істотним порушенням вимог чинного законодавства.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що на момент здійснення грошових переказів на користь зацікавленої особи в рахунок сплати аліментів на неповнолітню дитину, у заявника був відсутній обов`язок інформувати суб`єкта оскарження про перераховані ним грошові кошти в рахунок сплати аліментів.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про порушення прав заявника, які підлягають поновленню шляхом визнання розрахунку заборгованості по аліментам від 19.12.2019 р. неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Судом встановлено що за квітень 2016 року, травень 2016 року та березень 2018 року, при здійсненні спірного розрахунку заборгованості по аліментам суб`єкт оскарження нарахував заборгованість по аліментам виходячи із середньої заробітної плати для працівника Харківської області та додав до неї отримані заявником доходи.

Встановлено, що у квітні і травні 2016 року, заявник був працевлаштований у ТОВ КП ВОДА та, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 04.12.2019 р. за № 4246/1861/2033-20-40-56-14-33, отримував дохід за цивільно-правовим договором; у березні 2018 року заявник працював на посаді представника торговельного у Товаристві з обмеженою відповідальністю Компанія СТВ ГРУП та отримував заробітну плату, доказами чого слугують відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 04.12.2019 р. за № 4246/1861/2033-20-40-56-14-33 та довідка про доходи, видана Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ СТВ ГРУП» від 18.09.2019 р. за № 207.

Згідно з ч. 1 статті 71 Закону 1404-VIII, порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 06 серпня 2012 року, справа № 2-4849/12 (провадження №2024/1238/12) стягнення аліментів відбувається в такому порядку: Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця м. Таллін Республіки Естонія, працюючого інженером з охорони праці 1-ї категорії в Відокремленому підрозділі Служби сигналізації та зв`язку Державного підприємства Південна залізниця, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 15.06.2012 року і до повноліття ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця м. Таллін Республіки Естонія, працюючого інженером з охорони праці 1-ї категорії в Відокремленому підрозділі Служби сигналізації та зв`язку Державного підприємства Південна залізниця, на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходу починаючи з 15.06.2012 р. щомісяця до досягнення неповнолітньою донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку .

Згідно з ч. 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведені норми закону не підлягають розширеному тлумаченню. Виходячи із викладеного, суд вважає, що в цій частині дії суб`єкта оскарженння є неправомірними та підлягають скасуванню.

Встановлено, що в червні 2016 року та липні 2016 року, заявник був працевлаштований та мав невеликий дохід. У зв`язу із викладеним, за основу розрахунку заборгованості по аліментам суб`єкт оскарження взяв прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Суд вважає дії суб`єкта оскарження неправомірними у зв`язку із тим, що обчислюючи розмір заборгованості по аліментам, державний виконавець мав враховувати чинне, на момент нарахування аліментів законодавство. Зокрема, встановлено, що станом на червень 2016 року та липень 2016 року діяв Сімейний кодекс України в редакції від 05.10.2016 року, норми якого мали бути застосовані до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 статті 183 СК України (в редакції від 05.10.2016 р.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до статті 184 СК України (в редакції від 05.10.2016 р.), якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що суб`єкт оскарження перевищив свої повноваження та некоректно нарахував розмір заборгованості по аліментам за спірні місяці.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 04.12.2019 р. за № 4246/1861/2033-20-40-56-14-33 та довідки про доходи, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ СТВ ГРУП», в даний період часу заявник обіймав посаду представника торговельного в ТОВ «КОМПАНІЯ СТВ ГРУП».

Встановлено, що згідно довідки про доходи, виданої заявнику ТОВ «КОМПАНІЯ СТВ ГРУП» від 18.09.2019 р. за № 207, за наведені місяці заявнику нараховувалася заробітна плата в розмірі 7500 грн. 00 коп. щомісяця, із якої вираховувалися податки з доходів фізичних осіб в розмірі 1350 грн. 00 коп. щомісяця . Копія наведеної довідки також долучена до відзиву на скаргу суб`єктом оскарження .

Аналіз наведених доказів свідчить про необґрунтованість доводів суб`єкта оскарження щодо правомірності нарахування ним розміру заборгованості по аліментам за період з червня 2019 року по серпень 2019 року.

У зв`язку із викладеним вище, суд приходить до висновку, що спірний розрахунок заборгованості по аліментам від 19 грудня 2019 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Встановлено, що в розрахунку заборгованості по аліментам за вересень 2019 року та жовтень 2019 року, суб`єкт оскарження вирахував розмір заборгованості по аліментам, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості .

Суд вважає, що в цій частині спірний розрахунок заборгованості по аліментам є необґрунтованим, оскільки до скарги долучений витяг з Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю торгова група «Союз» за №102-К від 29 серпня 2019 року про прийняття на посаду агента торговельного ОСОБА_1 з 30.08.2019 року .

Встановлено, що зазначена інформація міститься і в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 жовтня 2019 року, в якій суб`єкт оскарження зазначає, що згідно заяви від 03.10.2019 року боржник отримує доход в ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ТОРГОВА ГРУПА СОЮЗ що знахожиться за адресою: 61010, Харківська облать, місто Харків, вулиця Аравійська, будинок 22/24 . Крім того, наведена інформація міститься в довідці, виданій Товариством з обмеженою відповідальністю торгова група Союз про отримані заявником доходи та перераховані грошові кошти в рахунок сплати аліментів та погашення боргу по аліментам а також відповідним платіжним дорученням про перерахування грошових коштів Товариством з обмеженою відповідальністю торгова група Союз.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про безпідставність винесеного суб`єктом оскарження розрахунку заборгованості по аліментам та вважає, що в цій частині спірний розрахунок заборгованості є неправомірним та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що в період з четвертого кварталу 2014 року по третій квартал 2015 року включно, перший квартал 2016 року, з чертвертого кварталу 2016 року по четвертий квартал 2017 року включно заявник був безробітним, тому суб`єкт оскарження обчислював розмір заборгованості по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Порядок визначення заборгованості по аліментам, присудженими у частці від заробітку (доходу), передбачений статтею 195 СК України, відповідно до якої заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч.1 статті 18 Закону 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 Розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. за № 512/5, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68 - 70 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону 1404-VIII, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З`ясовано, що суб`єкт оскарження обчислював розмір заборгованості по аліментам відповідно до даних про середню номінальну заробітну плату, які надані Головним управлінням статистики у Харківській області.

Згідно з оглядом СПД-ООКД, категорія: ринок праці: заробітна плата, який розміщений на офіційному сайті Державної служби статистики України, адреса інформаційного ресурсу: http://www.ukrstat.gov.ua/imf/meta/Zarpl.html , показник середньої за місяць номінальної заробітної плати штатного працівника розраховується шляхом ділення нарахованого валового фонду оплати праці усіх штатних працівників за відповідний місяць на їхню середньооблікову кількість у цьому місяці. Відповідно до міжнародних стандартів показник є валовим, оскільки включає податок з доходів фізичних осіб та інші відрахування.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про помилковість дій суб`єкта оскарження який, обчислюючи розмір заборгованості по аліментам, повинен був вирахувати із середньої номінальної заробітної плати для працівника Харківської області розмір податків і зборів.

За таких підстав суд вважає за необхідне поновити порушене право завника як платника аліментів та визнати дії суб`єкта оскарження щодо складеного розрахунку заборгованості по аліментам від 19 грудня 2019 року, визначеного за період з липня 2014 року по жовтень 2019 року включно у загальній сумі 59 723 грн. 85 коп. неправомірними та зобов`язати суб`єкта оскарження здійснити перерахунок заборгованості, а також вжити заходів для проведення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Аналізуючи зібрані по скарзі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги представника заявника є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують вимоги скарги, судом не встановлені.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на наслідки розгляду скарги, її повне задоволення, з органу державної виконавчої служби на користь держави підлягають стягненню 420 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 447, 450, 451, 452, 453 ЦПК України, ст. ст. 1, 5, 18, 19, 70, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 195 СК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.

Визнати рішення Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лисакова Євгена Сергійовича щодо складеного розрахунку заборгованості по аліментам від 19.12.2019 р. за № 87620-20, визначеного за період з липня 2014 року по жовтень 2019 року включно у загальній сумі 59 723 грн. 85 коп. неправильним.

Зобов`язати Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Лисакова Євгена Сергійовича здійснити перарахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-4849/12 від 06.08.2012р. розпочинаючі із дати видачі виконавчого листа.

Стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення через Ленінський р/с м. Харкова. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали , зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 30.12.20р.

СУДДЯ: Є. Б. Ольховський