КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області, постановленого суддею Котляровою І.Ю. 11 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів, вказавши, що 26.12.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 957. Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначила, що відповідач одноособово користується сімейним бюджетом, за власним бажанням може одноособово сплатити потреби дітей або відмовити у наданні матеріальної підтримки. Відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, добровільної згоди між ними не досягнуто, а тому звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 10 000, 00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

04.06.2019 року позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої вказала, що шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31.07.2012 року в справі № 2-1267/2012, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виконавчий лист перебуває на виконанні в Вишгородському районному відділі ДВС. Зменшивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку. В подальшому у судовому засіданні 01.11.2019 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказала, що визначений розмір аліментів на кожну дитину в попередній редакції заяви є помилковим, а тому просила суд вважати це технічною помилкою та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 10 000, 00 гривень на кожну дитину.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1859 гривень, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2318 гривень, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати частково та ухвалити нове рішення в частині визначення розміру аліментів на дітей, зокрема на утримання сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. в місяць та на утримання доньки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. в місяць, мотивуючи тим, що дане рішення суду прийняте з неправильним застосування норм матеріального права, а також не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими. Зазначає, що визначений судом розмір аліментів є більшим, ніж може сплачувати відповідач зі своїх доходів.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в повному обсязі.

Судом встановлено, що 26.12.1998 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 957.

Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31.07.2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.07.2012 року і до повноліття дітей.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.05.2019 року видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-1267/12, виданого 26.09.2012 року Вишгородським районним судом Київської області на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Даний виконавчий лист перебуває на виконанні Вишгородського РВ ДВС Київської області.

Старші діти сторін- дочка ОСОБА_8 , 1999 року народження, яка продовжує навчання та син ОСОБА_9 , 2005 року,- проживають з батьком та перебувають виключно на його утриманні, що не спростовується позивачкою.

З матеріалів справи вбачається, що наразі діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають разом з матір`ю, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн., з 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн.

Згідно з довідкою про доходи від 07.07.2020 року № 07/07.1-20, виданої ДП «Омега Менеджмент Україна», ОСОБА_1 працює на даному підприємстві та займає посаду директора. Загальна сума доходу за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року без урахування аліментів становить 133 513, 16 грн. З вказаної довідки вбачається, що з останнього із заробітної плати здійснюються відрахування аліментів та за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року становить 54 222, 05 грн.

З листа директора ТОВ «АТС Інгрідієнти» Степанова Ю.М. від 27.08.2019 року, вбачається, що товариство за період участі в якості засновника ОСОБА_1 будь яких виплат за період з 2012 року по 2019 рік не здійснювало у зв`язку із відсутністю у підприємства прибутків.

З відповідачем проживає спільний із позивачем син ОСОБА_4 , який, як підтверджено поясненнями сторін, перебуває на утриманні батька, у той же час на утримання якого з відповідача стягуються аліменти на користь позивача, який на час розгляду справи у суді на утриманні позивача не перебуває.

Оскільки заробітку (доходу) ОСОБА_1 недостатньо для сплати аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також з урахуванням того, що мати дітей також має зобов`язання щодо утримання своїх дітей нарівні із батьком, то розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей повинен бути зменшений до 1000 грн. на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та 1200 грн. на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які відповідач згодний сплачувати та які становлять не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія судді,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2020 року змінити в частині розміру аліментів.

Зменшитиаліменти, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі з 1859 гривень до 1000 гривень, що становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшитиаліменти, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі з 2318 гривень до 1200 гривень, що становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 4 листопада 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: