Справа № 297/1785/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 листопада 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 297/1785/20 (Головуючий: Михайлишин В.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна.

Ухвалою Берегівського районного суду від 16 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна повернуто позивачу.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали, як така що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для її постановлення відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 367 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Берегівського районного суду від 03 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю статтям 175 і 177 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не зазначено відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін; не зазначені відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; не зазначено відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; не долучено доказу про вартість майна, що безпосередньо впливає на ціну позову, а у разі підтвердження ціни позову у розмірі 1 175 139 гривень позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 10 510 грн а не 6 306 грн. які були сплачені згідно долученої квитанції № 103.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_3 подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви в цивільній справі № 297/1785/20 у якій зазначив, що не має номери засобів зв`язку, офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти відповідача і вони йому не відомі, з приводу відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору вказує на те, що такі не вживались, а тому зазначати про це в позовній заяві ст. 175 ЦПК України не зобов`язує позивача. Також наголошує про те, що у поданій позовній заяві (в переліку документів, які додаються до позовної заяви), щодо кожного доказу та документа вказано чи є у позивача в наявності оригінал такого доказу. З приводу несплати судового збору в установленому законом розмірі зазначає, що предметом спору є майно подружжя, а тому у відповідності підпункту 3 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в максимальному розмірі.

Ухвалою Берегівського районного суду від 16 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна повернуто позивачу. Мотивована ухвала тим, що позивачем було усунуто виявлені судом недоліки лише частково, а саме позивач так і не долучив доказ про вартість майна, що безпосередньо впливає на ціну позову. Твердження позивача що судовий збір сплачений ним у належному розмірі є помилковим, оскільки у даному випадку розмір судового збору слід застосувати відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Із даним висновком судді не можна погодитися виходячи із наступного.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 175 позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюють ся.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Твердження суду першої інстанції про те, що позивач повинен був сплатити судовий збір відповідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме у разі підтвердження ціни позову 1 175 139 грн. 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є законним та вірним, оскільки дана позовна заява стосується поділу спільного майна подружжя без вимоги розірвання шлюбу.

Разом з тим, ненадання відповідних доказів на підтвердження ціни позову та вартість нерухомого майна, які вимагає суд на стадії відкриття провадження у справі, не може бути підставою для повернення позовної заяви позивачу, указане повинно вирішуватися при ухваленні судового рішення по суті.

Згідно пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

А звідси, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі, що є підставою для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду від 16 вересня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: