Справа № 306/182/20
Провадження № 2/306/218/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Тхір О.А.,

з участю секретаря судового засідання Пецко Ж.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Свалява в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Свалявської РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . У вищевказаному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка там не проживає з 2002 року. Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані її неповнолітні діти ОСОБА_4 , 2003 р.н. та ОСОБА_5 , 2007 р.н. Зазначає, що відповідачка не проживає за даною адресою, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку немає. А факт її реєстрації порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив визнати такою, що втратила право користування житлом відповідача, однак не заперечував, щоб лишились зареєстрованими онуки.

Відповідач в частині позовні вимоги визнала, і зазначила, що не заперечує, в частині позовних вимог, пред`явлених до неї, однак заперечила щодо неповнолітніх дітей.

Сторони в судове засідання, призначене на 28.12.2020 року не з`явилися, хоча повідомлені були належним чином.

Позивач ОСОБА_1 канцелярію суду подав заяву, у якій просив заяву розглянути без його участі просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають частково.

Представник ССД Свалявської РДА не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про час та розгляд справи були належним чином повідомлені.

За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів відповідно до ст. ст. 198, 223 ЦПК України, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на заяви сторін, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 86641550 від 10.05.2017 року встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Як вбачається із Акту обстеження дворогосподарства від 30.01.2020 року, встановлено, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані четверо чоловік, а саме: ОСОБА_6 , 1976 р.н., ОСОБА_2 , 1975 р.н., ОСОБА_4 , 2003 р.н., ОСОБА_5 , 2007 р.н., проте ОСОБА_2 , 1975 р.н., ОСОБА_4 , 2003 р.н., ОСОБА_5 , 2007 р.н. не проживають за вказаною адресою.

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.

Верховний суд України у зазначеній постанові роз`яснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підлягає до часткового задоволенню в межах позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 .

В частині позовних вимог про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням неповнолітніх дітей відповідача (онуків позивача) суд, враховує ту обставину, що позивач в цій частині вимог позов не підтримує, та і ту обставину, що діти, віком до 14 років не можуть самостійно обирати місце проживання, тому суд доходить висновку, що позивачем не доведено того, що діти без поважних причин не проживають більше року за місцем реєстрації проживання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст.ст. 12, 13, 18, 19, 81, 258, 259, 263-265, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 391, 346 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Свалявської РДА про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , 1975 року, зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком в АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Свалявським РВ УМВС в З/о 22.02.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1975 року народження, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області О.А.Тхір

28.12.2020 року