Справа № 362/4008/19
Провадження № 2-ві/362/1/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяви відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчука Олега Леонідовича, -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчука О.Л. перебуває цивільна справа №362/4008/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Відповідачі у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали до суду заяви про відвід головуючому судді Марчуку О.Л., обґрунтовані тим, що відповідачам не було направлено копію постанови про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками і судовий виклик. Також відповідачі вказують на товариські відносини позивача у справі ОСОБА_3 і судді Марчука О.Л., що викликає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2020 р. у справі №362/4008/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених відводів, та зупинив провадження у справі та передав вирішення питання про відвід іншому судді визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2020 р., розгляд питання про відвід передано судді Кравченко Л.М.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений ст.36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Зокрема, відповідно до п. 3 та п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Заяви відповідачів про відвід ґрунтуються на твердженнях щодо невиконання суддею Марчуком О.Л. процесуальних дій при розгляді справи, зокрема ненаправлення їм копії постанови про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками і судовий виклик.

Разом з тим, вказані обставини спростовуються матеріалами справи, які містять копії судових повісток про їх виклик за адресою реєстрації місця проживання, які відповідачами не було отримано з незалежних від судді Марчука ОСОБА_4 .Л. обставин та повернуті поштовою організацією до суду «за закінченням терміну зберігання».

Заявлений відвід зводиться до незгоди заявників з процесуальними діями судді Марчука О.Л. в зв`язку зі здійсненням ним правосуддя при розгляді вказаної цивільної справи. Проте, така незгода не дає підстав стверджувати про упередженість судді при розгляді зазначеної скарги і відповідно до норм ЦПК України не є підставою для його відводу.

Також заявники зазначають про товариські стосунки судді Марчука О.Л. з позивачем у справ Головком ОСОБА_5 , який є адвокатом і є представником (захисником) певних учасників процесу в інших судових справах, що розглядаються Васильківським міськрайонним судом Київської області.

Вказані обставини жодним чином не підтверджені заявниками відповідачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та в повній мірі спростовані суддею Марчуком О.Л. в ухвалі суду від 11.02.2020 р.

Згідно ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та свобод....».

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справи «Лавенте проти Латвії» зазначив, що по-перше йдеться про суб`єктивний підхід для того, щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку кожного судді в конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість, або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосовувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитись чи надає суд певні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. («Пуллар проти Сполученого Королівства», «Томанн проти Швейцарії», «Дактарас проти Литви» та «Мироненко та Мартиненко проти України»).

Усправі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Так, у рішенні в рішенні ЄСПЛ № 33949/02 від 09.11.2006 р. «Белуха проти України» (перша українська справа, де піднімалася проблема об`єктивної безсторонності суду), Суд зазначив, що особиста безсторонність суду презюмується доти, доки не надано доказів протилежного. У цій справі ЄСПЛ не був переконаний, що існувало достатньо ознак, щоб вирішити, що судді суду першої інстанції, які розглядали справу заявниці, виявляли особисту упередженість.

Так, і у даному випадку, заявниками не доведено, що суддя Марчук О.Л. під час розгляду справи, виявив особисту упередженість, не був безстороннім чи залежним від будь-яких зв`язків, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність прийняти незалежне рішення.

Відповідно до ст.126, 129, 129-1 Конституції України, ст .6, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України; здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права; суд ухвалює рішення іменем України.

Викладені в заявах про відвід доводи відповідачів щодо упередженості та необ`єктивності головуючого судді Марчука О.Л. є необґрунтованими, оскільки об`єктивними даними не підтверджуються і по суті ґрунтуються на незгоді відповідачів з процесуальними діями суду. Будь-яких інших обставин, які б давали підстави дійти обґрунтованого висновку про необ`єктивність судді заявниками не надано та судом не встановлено.

Таким чином, заяви про відвід головуючого судді Марчука О.Л. від розгляду даної справи задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-37, 39-41, 258-261, 268, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяв відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчука Олега Леонідовича від розгляду цивільної справи №362/4008/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Кравченко