Справа № 285/2644/20
провадження у справі №2/0285/859/20
04 листопада 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б., за участі секретаря судових засідань Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:
позивач: представник ОСОБА_1 ,
відповідач: не прибув,
третя особа: служба у справах дітей Новоград-Волинської районної адміністрації - не прибула,
третя особа: Орган опіки та піклування Великопріцьківської сільської ради - Микитянський О.А.,
розглянувши заочно в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Кагарлицької районної державної адміністрації в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , треті особи: Орган опіки та піклування Великопріцьківської сільської ради, Служба у справах дітей Новоград-Волинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-
У липні 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та стягувати з нього на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що троє неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , згідно рішення Великопріцьківської сільської ради Кагарлицького району, були направлені до Київського обласного центру соціального психологічної реабілітації у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Великопріцьківської сільською радою направлено подання до Служби у справах дітей та сім`ї Кагарлицької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Оскільки батько, який проживає в с. Тупальці, Новоград-Волинського району, з 2009 року дітьми не цікавиться, матеріально не допомагає. ОСОБА_5 під час спілкування з працівником служби у справах дітей а сім`ї Кагарлицької районної державної адміністрації по телефону повідомив, що не хоче чути ні про матір ні про дітей, оскільки не вважає себе батьком дітей, хоча й записаний батьком у свідоцтвах про народження дітей. Тому вважає, що наявні правові підстави для позбавлення батьківських прав відповідача.
В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Кагарлицької районної державної адміністрації Прохоренко Л.М. надала суду пояснення, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав.
Представник третьої особи Орган опіки та піклування Великопріцьківської сільської ради в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, оскільки батько життям дітей взагалі не цікавиться, проживає в іншому населеному пункті, за період проживання дітей на території Великопріцьківської сільської ради, жодного разу до дітей не приїздив.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоград-Волинської РДА в судове засідання не прибула, про день та час судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши в судовому засіданні думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4, 5, 6).
Згідно рішення Великопріцьківської сільської ради від 18 грудня 2019 року діти ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , направлені до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Оберіг" м. Богуслав. За період перебування дітей у закладі мати ОСОБА_6 та батько ОСОБА_5 не цікавились здоров`ям дітей, умовами їх проживання, виховання, не відвідували та не надавали ніякої матеріальної допомоги (а.с.10).
Згідно характеристики Тупальської сільської ради ОСОБА_5 на даний час не працює, отримує пенсію по інвалідності, поведінка вдома та в громадських місцях задовільна, скарг та нарікань з боку сусідів не надходило (а.с.11).
Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 213.01.2020 року ОСОБА_5 проживає в будинку, у якому санітарно-гігієнічні умови та умови проживання - задовільні (а.с. 12).
Висновком Органу опіки та піклування Кагарлицької районної державної адміністрації - визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15-17).
Заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17.09.2020 року ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ; ухвалено стягувати з ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно з 3.07.2020 року і до до досягнення дітьми повноліття. Передано неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей та сім`ї Кагарлицької районної державної адміністрації. Рішення суду набрало законної сили 26.10.2020 року.
Згідно положень статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до положень ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно, ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року вбачається, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 12 цього Закону, батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.
У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина та ін.
За змістом статей 12, 13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежним чином не виконує покладені на нього обов`язки щодо виховання та утримання дітей, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дітей: не виявляє батьківської турботи та піклування, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не цікавляться їх життям, здоров`ям, навчанням, свої обов`язки щодо виховання і піклування про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей не виконує.
Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей слід задовольнити.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України).
Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Згідно зі ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.
Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та стягує з відповідача аліменти в розмірі, зазначеному в позові.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_5 має інвалідність ІІ групи.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264,265, 268 ЦПК України, суд -
Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованого: АДРЕСА_1 іпн. НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованого: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) на користь неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 15 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто: до ІНФОРМАЦІЯ_6 - на утримання сина ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_9 ; до ІНФОРМАЦІЯ_7 - на утримання сина ОСОБА_10 .
Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 9 листопада 2020 року.

Суддя Т.Б. Сташків