Справа №:755/9602/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву про закриття провадження у справі, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

08 липня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення коштів, та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20 серпня 2020 року Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надав до суду пояснення по суті заявлених позовних вимог, відповідно до яких останні просять задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та поясненнях.

17 вересня 2020 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти задоволення зазначених позовних вимог, однак при цьому відповідач просить вважати даний позов вже задоволеним, так як вона вже сплатила суму заборгованості у розмірі 2247,52 грн. на рахунок позивача самостійно. Крім того, ОСОБА_1 добровільно відмовилась від соціальних виплат на дитину від Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. При цьому відповідач зазначає, що їй не відомо, яким чином відбулась переплата соціального забезпечення і чому виникла з її боку заборгованість, адже нарахування та виплату соціального забезпечення здійснює позивач, за таких обставин відсутні підстави для розгляду спору з вимогами про стягнення надмірно виплачених коштів, у зв`язку із його відсутністю, що зумовлює вирішення питання про закриття провадження у справі.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надала суду квитанцію № 45 від 26 серпня 2020 року по сплаті заборгованості по надмірно нарахованим коштам у сумі 2247,60 грн. на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до предмету позову, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві пред`явило позов до ОСОБА_1 з вимогою: «Стягнути з ОСОБА_1 державну соціальну допомогу в сумі 2247,52 грн. на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат».

29 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення їй надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. ст. 1,4,7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям-інвалідам», право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства. Державна соціальна допомога особам з інвалідністю призначається на весь період інвалідністю, встановленою органами медико-соціальної експертизи.

Відповідно до Медичного висновку № 4 про дитину-інваліда віком до 16 років від 23 січня 2015 року перелік медичних показань ОСОБА_2 дають право на одержання державної соціальної допомоги.

Відповідно до п. 11 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які випливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Як з`ясовано судом під час розгляду цивільної справи, 10 червня 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про призначення дитині-інваліду ОСОБА_2 допомоги на період з 23 січня 2015 року по 02 жовтня 2027 року.

23 липня 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 допомоги сім`я з дітьми.

До Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації надійшов медичний висновок № 335 від 10 грудня 2019 року відповідно до якого підстави для встановлення інвалідності ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до п. 3.15 Порядку у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплат надбавки на догляд, одержувачі зобов`язані повідомити про це структурні підрозділи з питань соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли обставини.

19 грудня 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації прийнято рішення про припинення виплат відповідачу.

19 лютого 2020 року Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві державної адміністрації з листом № 04/551-11 про необхідність утримання переплати державної допомоги інвалідам в сумі 2247,52 грн. з відповідача та повернення її на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

26 серпня 2020 року, відповідно до квитанцію № 45 ОСОБА_1 сплатила заборгованість по надмірно нарахованим коштам державної допомоги інвалідам у сумі 2247,60 грн. на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат(, Держказначейська служба України, м. Київ, КЕКВ 2730, КПКВ 2501030, р/р UA 0054086)

З`ясувавши обставини справи, які підлягають доведенню в межах даного спору, судом встановлено, що на день подання позовної заяви до суду у позивача були підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості надмірно сплачених коштів державної допомоги інвалідам, проте на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення предмет спору відсутній у зв`язку зі добровільною сплатою на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заборгованості по надмірно сплаченим коштам державної допомоги інвалідам, тому суд позбавлений можливості розглядати спір та вимоги про стягнення вже сплаченої заборгованості, у зв`язку з його відсутністю, що з`ясовано судом в процесі розгляду справи по суті.

Враховуючи предмет позову та суб`єктний склад учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цивільній справі, оскільки наведені сторонами обставини та долучені до справи докази, свідчать про відсутність предмета спору, що дає підстави для застосування положень п. 2 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно ч.2 ст. ст.255 Цивільного процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Положеннями п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 255, 256, 258-261, 263, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського районної в місті Києві до ОСОБА_1 , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення коштів, на підставі п.2 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я: