14.02.2020 Справа № 469/1595/18
2/469/134/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
учасники справи та їх представники:
позивач ОСОБА_1 - не з"явилась
представник позивача ОСОБА_2 за ордером № 1004594 від 09.01.2019 року
відповідач ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,
Ухвалою суду від 01 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 07 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті з викликом сторін.
Відповідач позовні вимоги визнав частково у сумі 4000 грн., що становить половину від фактично понесених позивачкою витрат на утримання спільної дитини. Позовні вимоги в частині стягнення витрат на майбутнє не визнав, так як вважає їх необґрунтованими і недоведеними.
У наданому до суду 28 березня 2019 року відзиві на позовну заяву зазначив, що визнає позовні вимоги частково в частині стягнення з нього половини від суми додаткових витрат, виходячи з рівності обов`язків обох батьків щодо дитини, і лише за умови встановлення реального розміру фактичних і майбутніх витрат на лікування дитини, підтвердженого належними доказами. Посилався на відсутність доказів щодо необхідності поїздок з дитиною до інституту неврології через кожні три місяці; обрахування вартості проїзду до м.Харків; щодо наявності рекомендації лікаря про лікування дитини в комплексі «Центр Еліта» в м.Трускавець, конкретного періоду та тривалості перебування у ньому.
З матеріалів справи вбачається, що сторони з 24 вересня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Березанського районного суду від 06 квітня 2016 року розірвано (а.с.17).
Згідно зі свідоцтвом про народження, сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6), яка проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.8).
Дитина ОСОБА_4 з 2018 року є дитиною з інвалідністю, якій встановлено діагноз: Нейрофіброматоз, множинні очагові зміни головного мозку, лікворно-гіпертензійний синдром, псоріаз розповсюджений, прогресуюча стадія; потребує постійного лікування і санаторного оздоровлення протягом року, що підтверджується посвідченням про призначення державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2018 року (а.с.9), довідками Березанської ЦРЛ (а.с.10. 13, 27).
Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України.
Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Оскільки в судовому засіданні відповідач погодився із заявленим позивачкою розміром фактично понесених додаткових витрат на придбання ліків для дитини у розмірі 8000 грн., та виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню половина фактично понесених додаткових витрат в сумі 4000 грн.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Разом з тим, позивачкою не надано належних, достовірних та допустимих доказів того, що дитина потребує лікування саме у вказаних установах та з вказаною періодичністю, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини у майбутньому є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 280-281 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 , фактично понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 14 лютого 2020 року.

Суддя: