РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 лютого 2020 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

(Справа № 285/4455/19, провадження у справі № 2/0285/73/20)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року до суду звернулась позивачка ОСОБА_1 з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання останньої такою, що втратила право користування житлом, а саме житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вищезазначеного житла з 28.07.2006 року на підставі договору купівлі-продажу. В будинку зареєстрована відповідачка, яка в ньому не проживає понад один рік без поважних причин але продовжує бути зареєстрованою в ньому, що позбавляє її права на належне розпорядження своєю власністю.

Позивач керуючись ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та посилаючись на те, що оскільки відповідачка в будинку не проживає більше року без поважних причин, добровільно знятися з реєстрації не бажає, просить суд позов задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за її відсутності. Також вказала, що у випадку неявки відповідачки не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідачки до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідачки заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2006 року є власником будинку по АДРЕСА_1 /а.с.4, 5/. В зазначеному будинку з зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється донькою позивачки.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином при вирішенні питання про втрату права на користування житлом члена сім`ї власника житла з`ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Позивач на обґрунтування позову зазначив, що відповідачка з 2011 року в будинку не проживає, витрати на його утримання не несе, особистих речей не зберігає та перешкод вона їй у користуванні будинком не чинить.

Зазначені обставини підтверджуються актами обстеження житлово-побутових умов від 20.11.2019 року, 29.10.2018р., та 16.05.2017 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 в будинку не проживає більше трьох років.

Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в будинку без поважних причин та спільного господарства з позивачкою не веде більше року, доказів на поважність причин відсутності та наявних перешкод у його користування відповідачка не надала, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 405 ЦК України вона втратила право на користування житлом.

Отже, оскільки відповідачка втратила право користування будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 і наданий час ним не користується, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, ст. 405 Цивільного кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2020 року.

Головуючий