Справа № 2-3274/11
Провадження № 6/947/23/20
УХВАЛА

18.11.2020

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

Розглянувши заяву Одеської міської ради про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільної справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ОСОБА_5 , про визнання договору дарування недійсним, витребування у добросовісного набувача квартири АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 21.07.2017 року звернулась Одеська міська рада із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі виконавчих листів у відповідності до рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2011 року про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 ).

Від представника Одеської міської ради надійшла заява про її розгляд без участі представників заявника.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Сіржанта Ю.В. надане письмове заперечення проти задоволення заяви ОМР у зв`язку із відсутністю доказів поважності причин пропуску строку.

Тривалість розгляду заяви обумовлена тим, що на момент звернення до суду із відповідною заявою цивільна справа була витребувана Верховним Судом для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду від 22 вересня 2016 року якою було поновлено Одеській міській раді строк на оскарження постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа; скасовано постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як встановлено у судовому засіданні в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала справа № 2-3274/11 за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про визнання договору дарування недійсним, витребування у добросовісного набувача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , повернення її законному власнику Одеській міській раді та виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із зазначеної квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року позов заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , від 10 жовтня 2001 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Витребувано у добросовісного набувача ОСОБА_1 зазначену квартиру та повернуто її законному власнику Одеській міській раді.

Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з указаної квартири (т.1 а.с. 131, 132).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2013 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про витребування майна з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року (т.1 а.с. 159, 160).

На виконання зазначеного рішення 05 вересня 2013 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист «про витребування у добросовісного набувача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та повернення її законному власнику Одеській міській раді».

17 вересня 2013 року Одеською міською радою подано зазначений виконавчий лист до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 166).

19 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-3274/11 про витребування у добросовісного набувача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та повернення її власнику Одеській міській раді (т. 1 а.с. 167).

30 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виправлення помилок у виконавчому листі та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (т.1 а.с. 164, 165).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року заява ОСОБА_1 задоволена частково. Виправлено помилку у виконавчому листі щодо набрання чинності рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року та відмовлено у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (т.1 а.с. 211).

19 лютого 2014 року перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду із заявою про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року (т.1 а.с. 236).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року відмовлено (т. 1 а.с. 245).

19 березня 2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року (т. 1 а.с. 253).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 травня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року залишено без змін (т. 2 а.с. 2124).

12 грудня 2013 року Одеською міською радою подано до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції запит щодо надання інформації стосовно стану виконавчого провадження у справі № 2-3274/11 (т. 2 а.с. 36).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт № ETS N 005 від 04.11.1950. 07 липня 2015 року Одеською міською радою повторно направлено до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції заяву про надання можливості представнику Одеської міської ради ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження у вказаній справі (т. 2 а.с. 35).

16 вересня 2015 року представнику Одеської міської ради відмовлено в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження з посиланням на відсутність номера виконавчого провадження.

17 вересня 2015 року Одеською міською радою направлено на адресу Головного територіального управління юстиції в Одеській області лист з проханням вжити заходів із забезпечення контролю за виконавчим провадженням з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року у справі № 2-3274/11, що знаходиться в Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, з додержанням положень Закону України «Про виконавче провадження» (т. 2 а.с. 38, 39).

У вересні 2015 року до юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою звернувся ОСОБА_5 стосовно стану виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2011 року.

З Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень Одеській міській раді стало відомо про те, що 26 червня 2015 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Шатохіним О. П. винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-3274/11 на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виданого Київським районним судом м. Одеси 20 квітня 2013 року

Положеннями статті 383 ЦПК України 2004 року передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, якщо вони вважають, що таким рішенням, дією або бездіяльністю порушено їх права чи свободи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року скаргу Одеської міської ради задоволено. Поновлено Одеській міській раді строк на оскарження постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа; скасовано постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Разом з тим у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про попередження стягувача про повернення йому виконавчого документа, або пояснення, у чому саме стягувач - Одеська міська рада, перешкоджала провадженню виконавчих дій, або про необхідність здійснення авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій. Також відсутні відомості про направлення копії постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року стягувачу, що є підставою для поновлення Одеській міській раді строку на оскарження постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26 червня 2015 року ВП № 39867744 про повернення виконавчого документа.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20.02.2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишити без задоволення а ухвала Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року залишені без змін.

Згідно зі ст.8 Основного Закону Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Відповідно до ст.129-1 Конституції судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами ( ч.1 ст. 18 ЦПК ).

Згідно ч.1 ст. 431 ЦПК виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 433 ЦПК у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Розглядаючи дану заяву суд виходить з того, що рішення суду від 20 грудня 2011 року, яким позов заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено та визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , від 10 жовтня 2001 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; витребувано у добросовісного набувача ОСОБА_1 зазначену квартиру та повернуто її законному власнику Одеській міській раді; також виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з указаної квартири, набрало законної сили ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2013 року.

За заявою ОМР про видачу виконавчих листів судом 05 вересня 2013 року видано виконавчий лист «про витребування у добросовісного набувача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та повернення її законному власнику Одеській міській раді».

Таким чином виконання рішення суду почалось у визначений законом строк, однак, рішення не виконується протягом тривалого часу не з вини представників ОМР, яки , в свою чергу, здійснювали передбачені законом дії щодо оскарження рішень виконавчої служби.

Також при розгляді даного питання судом приймається до уваги, що рішенням суду першої інстанції, яке було підтримано апеляційною та касаційною інстанцією, було поновлено строк для оскарження дій виконавчої служби та скасована постанова про повернення виконавчого документа.

Крім того виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є складовою захисту порушеного права Одеської міської ради на вільне володіння, користування та розпорядження власністю а тому є нерозривним із виконанням рішення в частині витребування майна.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку , що заява Одеської міської ради підлягає задоволенню у повному обсязі, із можливістю розгляду даного питання без присутності належним чином повідомлених учасників.

Суд критично ставиться до заяви представника ОСОБА_1 адвоката Сіржанта Ю.В. про необхідність розгляду даної заяви за обов`язковою участю інших учасників цивільної справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тому що рішення суду безпосередньо стосується саме обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 яки і займають, як добросовісні набувачі. Спірною квартирою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 189,197,198, 200,353, 354, 433 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Одеської міської ради про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільної справі за позовом за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ОСОБА_5 , про визнання договору дарування недійсним, витребування у добросовісного набувача квартири АДРЕСА_1 ,

Поновити Одеській міській раді строк для пред`явлення виконавчих листів у справі №2-3274/11 до виконання.

Видати виконавчі листи в частині виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2011 року про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судією та може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяті днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Суддя Луняченко В. О.