Справа № 214/5489/20
2/214/2604/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

та скасування заходів забезпечення позову

03 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Єременко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 05 серпня 2020 року, в якій просить суд: визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та відповідача ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 19 жовтня 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Руденко Ю.В. подала відзив на позовну заяву. Свою позицію мотивувала тим, що фактично позивач має намір спотворити дійсні обставини. Так, дійсно в період перебування сторін у шлюбі ОСОБА_2 , за кошти, подаровані йому батьком ОСОБА_3 за погодженням з дружиною батька ОСОБА_4 , було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна 08 серпня 1997 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка в силу п.3 ч.1 ст.57 СК України є його приватною власністю. Оскільки право приватної власності на квартиру ОСОБА_2 оспорювалось ОСОБА_1 , з відповідним позовом про визнання права особистої приватної власності на квартиру він звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року (справа №214/6552/19, суддя Ткаченко А.В.) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено: визнано за ним право особистої приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Заочне рішення набрало законної сили 03 березня 2020 року. Під час розгляду вказаної справи ОСОБА_1 мала право пред`явити зустрічний позов, подати відзив, однак таким правом не скористалась. Таким чином, на думку представника відповідача, заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року спір між сторонами стосовно вказаної квартири остаточно вирішено. Окремо представник зауважила, що пред`явлення ОСОБА_1 даного позову за наявності судового рішення про його фактичне вирішення є свідченням зловживання процесуальними правами та створення завідомо штучного спору, спрямованого на отримання неправомірної вигоди у вигляді права власності на 1/2 частину квартири, належної відповідачеві. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що існує достатньо підстав, які визначають необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та набранням законної сили судовим рішенням, постановленим по справі у спорі між тими самими сторонами про той самий предмет (квартиру) і з тих самих підстав (спір про право власності).

До початку розгляду справи по суті, 03 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з винесенням Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заочного рішення 22 січня 2020 року стосовно спірної квартири. При постановленні ухвали просила повернути сплачений нею судовий збір. Розгляд справи просила проводити за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Руденко Ю.В. в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

За даних обставин, враховуючи предмет позову, характер спірних правовідносин, суть заяви, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, суд вважає за можливе заяву про залишення позовної заяви без розгляду вирішити за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому.

Суд, дослідивши вимоги заяви, матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст.2 ч.3 п.5 ЦПК України, однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що позивач подала заяву про залишення без розгляду пред`явленої нею позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину нерухомого майна, що є її процесуальним правом, реалізованим в межах процесуальних строків та з дотриманням принципу диспозитивності, тому суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити, а позов залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.142, ч.3 ст.257 ЦПК України, суд враховує залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача у зв`язку з наявністю іншого судового рішення стосовно спірного об`єкта нерухомості (що в силу п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» виключає повернення судом сплаченого судового збору позивачеві) та не заявлення нею будь-яких вимог про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій відповідача, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

Щодо доводів представника відповідача, викладених у відзиві відносно необхідності закриття провадження по справі на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.255 ЦПК України (набрання законної сили рішенням суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав), то суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Закриття провадження по справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення рішення суду, наслідком якої є неможливість повторного звернення до суду з тим самим позовом. Юридичні факти, що є підставою для закриття провадження по справі, умовно поділяють на дві групи: 1) факти, що підтверджують неправомірність виникнення цивільного процесу (п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.255 ЦПК України); 2) факти, що свідчать про неможливість чи недоцільність продовження розгляду справи (п.п.4-8 ч.1 ст.255 ЦПК України).

Підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору та набранням законної сили рішенням суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав за своїм характером є різними та самостійними. При цьому, в даному випадку не можливо стверджувати про відсутність між сторонами предмету спору, оскільки судове рішення по справі №214/6552/19 ухвалено при заочному розгляді, тобто без участі відповідача ОСОБА_1 , яка на власний розсуд обрала спосіб захисту шляхом звернення до суду з позовом про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину нерухомого майна.

Разом з тим, для застосування визначеної п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України підстави для закриття провадження по справі обов`язковою є одночасна наявність трьох взаємопов`язаних умов: 1) тих самих сторін спору; 2) того самого предмету позову; 3) тих самих підстав. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Отже, для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

У даному випадку суб`єктний склад сторін по обох справах є однаковим, предмет спору єдиним квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , однак відмінними є підстави позову: у справі за позовом ОСОБА_1 віднесення спірного об`єкта нерухомості до спільної сумісної власності подружжя, в той час як у справі за позовом ОСОБА_2 віднесення цього ж об`єкта до особистої приватної власності одного з подружжя. Таким чином, фактично підстави позовів є протилежними (зустрічними), що виключає можливість закриття провадження по справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Зважаючи на задоволення клопотання позивача про залишення позову без розгляду та з огляду на вказані вище обставини, системний аналіз норм процесуального законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови в задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на залишення позову без розгляду за заявою позивача, в порядку ч.9 ст.158 ЦПК України суд вважає за доцільне скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 07 серпня 2020 року у вигляді заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 на користь третіх осіб.

Керуючись ст.ст.142, 158, 255, 257, 260, 261, 352, п.16 ч.1 ст.353, ст.ст.354, п.п.15 п.1 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду задовольнити.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Руденко Юлії Вікторівни про закриття провадження по справі відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину нерухомого майна залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року у вигляді заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 на користь третіх осіб.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання ухвалою суду законної сили.

Примірник ухвали невідкладно після набрання законної сили надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову (зокрема Саксаганському відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області) для здійснення відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Копію ухвали направити сторонам по справі для відома.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її підписання, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Ухвалу складено та підписано 03 листопада 2020 року.

Суддя О.І. Євтушенко