Постанова

Іменем України

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 490/1345/14-ц

провадження № 61-6226св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В, Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідачі: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївський діпроміст»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 09 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Данилової О. О., Коломієць В. В., Лівінського І. В., та касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2017 року в складі судді Черенкової Н. П., та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 09 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Данилової О. О., Коломієць В. В., Лівінського І. В.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 17 травня 2007 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Істок-2001» (далі - ТОВ «Істок-2001») укладено кредитний договір № 012/01-02/07-027 з подальшими змінами, відповідно до якого останньому надано кредит у вигляді невідновлювальної лінії з лімітом 5 050 000,00 грн, зі сплатою 17 % річних, терміном до 15 травня 2017 року.

04 грудня 2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Істок-2001» та ЗАТ «Миколаївський діпроміст», правонаступником якого є ТОВ «Миколаївський діпроміст», укладено договір про переведення боргу № 11/01-02-09-60, відповідно до якого останній змінився на нового боржника за кредитними договорами, у тому числі і за договором № 012/01-02/07-027.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 04 грудня 2009 року між кредитором, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладені договори поруки, відповідно до яких останні поручились за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Також 25 грудня 2012 року між кредитором та ТОВ «Софора ЮГ» укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився солідарно з позичальником відповідати за виконання ним зобов'язань за кредитним договором.

Боржник порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 4 508 081,73 грн, яку позивач просив стягнути із відповідачів на свою користь.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 508 081,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 508 081,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 508 081,73 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції (новий розгляд)

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки вимогу про дострокове повернення кредиту банк направив поручителям 13 червня 2013 року, а з позовом до суду звернувся 31 січня 2014 року, тобто поза межами строків, передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України, тому суб'єктивне право кредитора припинилось.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції (новий розгляд)

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 09 листопада 2017 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором станом на 19 грудня 2013 року у розмірі 182 320,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором станом на 19 грудня 2013 року у розмірі 182 320,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором станом на 19 грудня 2013 року у розмірі 182 320,63 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції виходив із того, що на день пред'явлення банком позову 31 січня 2014 року порука припинилась відносно тих щомісячних платежів, що мали бути сплачені боржником до 31 липня 2013 року, а також тієї частини кредиту, яка мала бути повернута основним боржником достроково до 13 липня 2013 року. Водночас дія поруки щодо тих щомісячних , які були нараховані за основним зобов'язанням після 31 липня 2013 року, не припинилась, а тому вони підлягають стягненню з поручителів відповідно до статей 554, 1050 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рішення суду в частині позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

У грудні 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційним судом неправильно застосовано до спірних правовідносин вимоги частини четвертої статті 559 ЦК України.

Касаційна скарга ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» мотивована тим, що висновки, викладені в оскаржуваних рішеннях судів, про те, що претензії про дострокове повернення кредиту були пред'явленні саме 13 червня 2013 року ґрунтуються на припущеннях, доказами не підтвердженні та спростовуються матеріалами справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2018 року ПАТ «Райффйзен Банк Аваль» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на те, що помилковою є правова позиція ОСОБА_1 з приводу припинення поруки у зв'язку з ліквідацією юридичної особи - позичальника.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в указаній справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 17 травня 2007 року банк уклав з ТОВ «Істок-2001» кредитний договір № 012/01-02/07-027, за умовами якого надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 5 050 000 грн під 17 % річних за користування кредитом терміном до 15 травня 2017 року.

Додатковими договорами від 01 грудня 2008 року, 31 серпня 2009 року процентна ставка за користування кредитом збільшена до 19,75 % річних та змінено графік повернення кредиту з відстрочкою погашення процентів за липень-серпень 2009 року до 05 вересня 2009 року.

04 грудня 2009 року між банком, позичальником та ЗАТ «Миколаївський діпроміст», правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю «Миколаївський діпроміст», укладено договір про переведення 3 986 731,12 грн боргу, визначеного сторонами на день укладення цього правочину.

За додатковим договором між банком і ЗАТ «Миколаївський діпроміст» від 04 грудня 2009 року кредитний договір викладено в новій редакції. Як зазначено в п. 1. 1 цього договору, банк надав кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 3 986 731,12 грн до 15 травня 2017 року.

22 квітня, 27 жовтня 2010 року, 31 січня, 31 березня, 31 серпня, 29 листопада 2011 року, 26 квітня, 22 червня, 25 грудня 2012 року між сторонами кредитного договору укладались додаткові договори, якими змінювались графіки повернення кредиту, змінювалась ставка за користування кредитом, надавалась відстрочка погашення заборгованості, здійснювалась капіталізація заборгованості.

04 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ТОВ «Софора Юг» були укладені окремі договори поруки, за якими останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за борговим зобов'язаннями позичальника, що виникають з умов кредитного договору.

31 січня 2011 року до вказаних договорів поруки їх сторонами за додатковими договорами внесені зміни, а саме: пункт 1.1 викладено в новій редакції. Так, поручителі зобов'язались відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання кредитних зобов'язань, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути 3 760 006,25 грн кредиту до 15 травня 2017 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17 % річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, та сплатити пені, штрафи, комісії, передбачені кредитним договором.

Встановлено, що 13 червня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслало основному боржнику ТДОВ «Миколаївський діпроміст» та поручителям: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вимогу про дострокове повне виконання зобов'язань за кредитним договором, у якому вимагало сплатити станом на 13 червня 2013 року 4 136 716,23 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Касаційна скарга ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що «виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 зроблений висновок, що «строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позову. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання».

За договорами поруки сторони передбачали, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, строк поруки у договорах поруки не встановлений.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що порука ОСОБА_1 припинена на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки банк, звернувшись до відповідача 13 червня 2013 року з достроковою вимогою про дострокове стягнення кредитної заборгованості із боржника та поручителя змінив строк виконання основного зобов'язання, та не пред'явив вимоги до поручителя у строк протягом шести місяців, а тому дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості і залишає в силі у цій частині судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 09 листопада 2017 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасувати, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2017 року у цій частині залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун