Провадження № 2/201/609/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Гоц Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.12.2019 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 27 986 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилався на те, що 09 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування власника карткового рахунку, що підтверджується полісом страхування власників карткового рахунку МСЖ01К-. 24 жовтня 2019 року позивач подав відповідачу заяву про настання страхового випадку, а саме - звільнення з роботи, а тому просив здійснити погашення кредитного ліміту по картковому рахунку, який був застрахований, а саме Монобанку у розмірі 27 986 грн. 13 листопада 2019 року на електронну адресу позивача надійшов лист від відповідача про те, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Вважає вказану відмову неправомірною, та такою, що порушує його права, що стало приводом звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від 21 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми страхового відшкодування (а.с. 21).

Позивач 03.02.2020 надав до суду клопотання, у якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та без його участі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити, розглядати справу без участі представника відповідача.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 09 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування власника карткового рахунку, що підтверджується полісом страхування власників карткового рахунку МСЖ01К-.

За умовами Договору предметом страхування є заборгованість Застрахованої особи перед Універсал банком, що утворилась внаслідок користування Застрахованою особою такими послугами / сервісами як, кредитний ліміт на картці "monobank", "розстрочка" та "покупка частинами" (пункт 6).

Страховим ризиком є Ризик Д "Понесення Страхувальником непередбачених фінансових витрат внаслідок звільнення Страхувальника з роботи не з його ініціативи, згідно Правил №3"

24 жовтня 2019 року позивач подав відповідачу заяву про настання страхового випадку, а саме - звільнення з роботи, а тому просив здійснити погашення кредитного ліміту по картковому рахунку, який був застрахований, а саме Монобанку у розмірі 27 986 грн.

13 листопада 2019 року на електронну адресу позивача надійшов лист від відповідача про те, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на підп. г) п.4.1.7. Умов страхування страхове відшкодування не виплачується, якщо Страхувальник (Застрахована особа) підлягає обмеженню в страхуванні згідно п.4.5. Умов страхування, а саме: - трудовий стаж якої на останньому місці роботи менше 12 (дванадцяти) місяців.

Пункт 4.1.7 Правил страхування, на який посилається відповідач, містить підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування за ризиком Д зокрема: ненадання відомостей про наявність факторів, що зазначені у пункті 4.5. цих Умов страхування при укладенні цього Договору.

Відомості про стаж за останнім місцем роботи не були жодним чином приховані від відповідача, оскільки станом на день укладення Договору (09.12.2018) стаж за останнім місцем роботи позивача у ТОВ "Юридична фірма "Брікстон" складав більше 12 місяців, про що надані суду копії трудової книжки.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частина 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, та об`єктивно нічим не підтверджуються, також відповідачу як страховику на час укладення договору страхування було надано відомості про стаж роботи позивача (копія трудової книжки долучено до матеріалів справи), а відтак вказане не може бути прийнято до уваги судом у якості підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи у судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 27 986 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму страхового відшкодування у розмірі 27 986 (двадцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» () на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Батманова