Провадження№2/522/2394/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Борисової Ніни Вадимівни про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Борисової Ніни Вадимівни та просив встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не менше як п`ять років до часу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , а саме з 2011 року по 2017 рік, просив визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Все своє життя ОСОБА_2 був людиною одинокою, дружини та дітей за своє життя не мав. Єдиними близькими людьми для нього були його близький друг - ОСОБА_3 та він, позивач, його син - ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач не маючи власної сім`ї, померлий за життя весь свій час присвячував йому-позивачу. Маючи вищу освіту та неабиякий культурний рівень, ОСОБА_2 опікувався його освітою, підвищував його здібності та виховував.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 , вважав себе його названим батьком й фактично виконував обов`язки батька. Весь вільний час в дитинстві він проводив у свого названого батька.

Згодом, коли він подорослішав багато часу проводив разом з ОСОБА_2 . Постійно підтримували звязок, дзвонили один одному, разом святкували дні народження.

Зі спливом часу, починаючи з 2004 року, як про це зазначає позивач, ОСОБА_2 вже не міг самостійно впоратися по домогосподарству. Розуміючи важкість самотності, позивач запропонував ОСОБА_2 жити разом з ним.

Тобто, починаючи з 2004 року, до моменту фактичної смерті останнього- 2017 року

Позивач вказує, що він докладав максимум зусиль, та всіма можливими засобами намагався покращити стан здоров`я ОСОБА_2 , оплачував зі спільного бюджету лікування.

В 2016 році стан ОСОБА_2 погіршився йому був поставлений діагноз: «Дифузні атеросклеротичні зміни стінок сонних артерій». Через встановлений діагноз ОСОБА_2 вже потребував постійного догляду та опіки.

Позивачем також зазначено, що після погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 ним було укладено договір про надання медичних послуг №Е002106 від 30.08.2016 року з Клінікою «Товариство з обмеженою відповідальністю « Свята Катерина-Одеса» та на підставі цього договору ОСОБА_2 , був під наглядом медичного персоналу та йому надавались усі необхідні медичні послуги за програмою «Батьки».

Також позивач заначає, що ним оплачувалось за спільні кошти всі витрати на лікування ОСОБА_2 , саме : оплата медичних послуг; купування лікарських препаратів, а також продуктів харчування; оплата комунальних платежів.

В 2017 році ОСОБА_2 було поставлено діагноз онкозахворювання, внаслідок чого йому потрібен був постійний догляд та допомога у побуті.

В подальшому, позивачем було оформлено договір про надання послуг по підбору персоналу №299 від 28 серпня 2017 року на підставі якого, кадрово-рекрутінгова агенція «АтіА» підібрала кваліфіковану доглядальницю з якою позивач уклав додатково договір про надання нею послуг доглядальниці за ОСОБА_2 , яка доглядала за останнім під час відсутності позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Як зазначає в позовній заяві позивач, він був поруч із ОСОБА_2 , в той час, та особисто викликав швидку та поліцію для фіксації причини та часу смерті, про що були складені відповідні протоколи. В подальшому ним було отримано свідоцтво про його смерть.

Також позивач особисто здійснив поховання спадкодавця. Позивач вказує, що на протязі всього свідомого життя не бачив поряд з ОСОБА_2 жодного його родича й не знає про їх існування.

Тому, стверджує про те, що він був єдиною близькою людиною ОСОБА_2 , який провів поряд з ним все своє свідоме життя, а в останній рік, враховуючи тяжку хворобу та безпорадний стан померлого, він опікувався ним, жили однією сімє`ю , користувались спільним бюджетом.

В свою чергу, прийняття спадщини потребує юридичного оформлення, оскільки без встановлення юридичного факту щодо проживання однією сімєю заявника та спадкодавця, заявник не може скористатися правом на спадкування за законом, тому з урахуванням вищевикладеного заявник змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 31 липня 2019 року.

У підготовче засідання 31 липня 2019 року з`явився представник Одеської міської ради. Від представника позивача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, з підстав зайнятості в іншому процесі. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Борисова Н. В. про причини неявки у підготовче засідання не повідомляла. Підготовче засідання відкладено на 02 жовтня 2019 року.

До суду 02 жовтня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив, який поданий у порядку та з дотримання вимог визначених у ст. 178 ЦПК України.

У відзиві представником відповідача зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що позивачем не надано до суду належних доказів спільного проживання позивача зі ОСОБА_2 , також відсутні у матеріалах справи докази ведення спільного господарства та піклування позивачем ОСОБА_2 .

У підготовче засідання 02 жовтня 2019 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Борисова Н. В. про причини неявки у підготовче засідання не повідомляла. Роз`яснено права та обов`язки. Підготовче засідання відкладено на 08 жовтня 2019 року з підстав подачі представником позивача заяви про відкладення розгляду справи для підготовки відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року за заявою представника відповідача, витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. належним чином завірену копію спадкової справи.

До суду 08 жовтня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представником позивача зазначено, що у матеріалах справи є докази, які підтверджують обставини про наявність доказів спільного проживання позивача з померлим ОСОБА_2 . Надана інформація, що місце реєстрації позивача є АДРЕСА_1 . У той час як позивач безпосередньо проживав з померлим за адресою: АДРЕСА_2 з 02 лютого 2005 року однією сім`єю. Вказаний факт пояснюється тим, що нерухомість за адресою реєстрації позивача була придбана для його дружини та дітей і позивач певний проміжок часу проживав з дружиною. Але його відносини з дружиною були напружені, що створювало некомфортну середу для проживання. Враховуючи це, позивачем, як про це зазначено у відповіді на відзив, було прийнято рішення переїхати з місця своєї реєстрації до померлого як до єдиної близької йому людини, яка потребувала його допомоги та постійної турботи.

У підготовче засідання 08 жовтня 2019 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Борисова Н. В. про причини неявки у підготовче засідання не повідомляла. Протокольною ухвалою суду за заявою представника відповідача з підстав ненадходження належним чином завіреної копії спадкової справи продовжено стадію підготовчого засідання. Оголошено перерву на 07 листопада 2019 року.

Підготовче засідання 07 листопада 2019 року відкладено на 27 листопада 2019 року, з підстав неявки сторін по справі. Від представника позивача надійшла до суду заява про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі.

У підготовче засідання 27 листопада 2019 року з`явилась представник відповідача. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення вказаного підготовчого засідання без його участі, проти закриття підготовчого засідання не заперечував. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Борисова Н. В. про причини неявки у підготовче засідання не повідомляла. Протокольною ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 20 січня 2020 року.

У судове засідання 20 січня 2020 року з`явилась представник позивача та представник відповідача. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Борисова Н. В. про причини неявки у судове засідання не повідомляла. Судове засідання відкладено на 30 січня 2020 року, з підстав подачі представником відповідача заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку із ненадходженням належним чином завіреної копії спадкової справи.

У судове засідання 30 січня 2020 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Борисова Н. В. про причини неявки у судове засідання не повідомляла. Судове засідання відкладене на 10 лютого 2020 року.

Судове засідання 10 лютого 2020 року відкладено на 18 березня 2020 року, у зв`язку із неявкою сторін по справі. Від представника позивача до суду надійшла заява про відкладення судового засідання з підстав зайнятості в іншом у судовому процесі.

Судове засідання 18 березня 2020 року відкладено на 10 червня 2020 року з підстав неявки сторін по справі. До суду від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи з підстав запровадження на території України карантину.

У судове засідання 10 червня 2020 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Борисова Н. В. про причини неявки у судове засідання не повідомляла. Справа слухалась по суті. Оголошено перерву на 23 вересня 2020 року.

У судове засідання 23 вересня 2020 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Борисова Н. В. про причини неявки у судове засідання не повідомляла. Представник позивача пояснив, що дружина позивача проживає в другому місці. Подружжя не розведені, мають двоє спільних дітей. Представник позивача наголошує, що позивач проживав разом з померлим ОСОБА_2 з 2010 року по день його смерті.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, заслухавши думки представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серії НОМЕР_1 , актовий запис №9432 від 12 вересня 2017 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно померлого. ОСОБА_2 заповіт складений не був, порядок спадкування за законом не змінювався, спадкоємці першої черги після смерті спадкодавця відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 1/2018 до майна померлого ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , позивач по справі, вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги до майна померлого ОСОБА_2 , 10 січня 2018 року звернувся до приватного нотаріусу Одеського міського округу Борисової Н.В. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу № 1/2018 та запропоновано надати документи, які підтверджують право на спадкування.

Факт про встановлення якого просить позивач має для нього юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Згідно копії спадкової справи № 1/2018 до майна померлого ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини звернувся лише ОСОБА_4 як особа, яка вважає, що більше п`яти років проживав однією сім`єю із померлим ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців за законом та/або за заповітом після смерті ОСОБА_2 матеріали спадкової справи не містять та судом не встановлено.

Так, факт проживання позивача в період з 2011 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 однією сім`єю підтвердили допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У судовому засіданні у якості свідка була допитана ОСОБА_5 , яка зазначила, що ОСОБА_1 є її чоловіком з 2007 року Мають двох спільних дітей. Шлюб між ними не розірвано. З 2009-2010 року із чоловіком разом не проживають. З цього часу позивач став проживати з померлим ОСОБА_2 в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Свідок також зазначає, що вона була знайома з померлим ОСОБА_2 з 2004 року. У нього не було сім`ї. Вона неодноразово приїжджала на вказану квартиру, для того щоб помиритися з чоловіком. Також зазначила, що позивач у вказаній квартирі міняв техніку, оплачував комунальні послуги, постійно знаходився разом із померлим ОСОБА_2 доглядав його та оплачував лікування померлого, тобто вони проживали як одна сім`я. Позивач відносився до ОСОБА_2 як до батька.

У судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_7 , пояснив що з позивачем знайомий з 2001-2002 року. Через певний період часу познайомився з померлими ОСОБА_2 . Також зазначив, що мали плани з позивачем відкрити бізнес і постійно звертались до померлого ОСОБА_2 за порадою. Також зазначив, що позивач проживав у квартирі АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_2 з 2010 року, оскільки у ОСОБА_1 були напружені відносини з дружиною. У позивача з ОСОБА_2 були добрі відносини. Позивач постійно турбувався за ОСОБА_2 , купував продукти, техніку, меблі, оплачував комунальні платежі. Позивач рано залишився без батьків. ОСОБА_2 був другом батька позивача та після смерті останнього замінив позивачу батька. З часом у ОСОБА_2 було діагностовано онкозахворювання. Лікуванням повністю займався позивач, а саме оплачував медичні послуги; купував лікарські препарати, проду кти харчування. Після смерті ОСОБА_2 ,. позивач займався організацією похорону.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та не суперечать іншим зібраним доказам у справі.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю, були пов`язані між собою спільним побутом, ОСОБА_1 за спільні кошти оплачував комульні послуги, купував продукти харчування, облаштовував технікою квартиру в якій вони проживали, за спільні кошти оплачував всі витрати на лікування ОСОБА_2 , саме : оплату медичних послуг; купування лікарських препаратів

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року (справа № 484/747/17) встановлено, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що спростовує твердження представника позивача про те, що відсутність відмітки у паспорті позивача - ОСОБА_1 про місце реєстрації за адресою померлого ОСОБА_2 є відсутністю доказу їхнього спільного проживання. Крім того факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_2 підтвердили у судовому засіданні свідки, які заначили про те, що позивач проживав однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 за вказаною адресою з 2009 року.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проживав з померим ОСОБА_2 однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільний бюджет, вказані факти також підтверджуються поясненнями у судовому засіданні свідків.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, в матеріалах справи також містяться договір про надання медичних послуг № ЕG02106 від 30 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та Клінікою « Товариства з обмеженою відповідальністю « Свята Катерина» по догляду за хворим ОСОБА_2 де останній перебував на лікуванні. Позивачем за спільні кошти сплачувались медичні послуги, купувались ліки, сплачувались комунальні послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій.

Після смерті ОСОБА_2 позивач займався організацією поховання, що також підтверджується показаннями свідків та договором-замовленням з ФОП ОСОБА_8 .

Той факт, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 не спростовує ту обставину, що позивач з померлим ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, що кореспондується зі ст. 1264 ЦК України

Зважаючи на викладене, та оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 понад п`ять років з 2011 року по 2017 років, а саме до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з нормами ст.1264 ЦК України передбачено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової справи за № 1/2018, за життя ОСОБА_2 заповіту не складав, інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять, то суд вважає з урахуванням вимоги ст. 1264 ЦПК України, визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1223, 1261, 1268, 1270, 1272,1274 ЦК України ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258- 273,354 ЦПК України ,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Борисової Ніни Вадимівни про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 понад п`ять років з 2011 року по 2017 років, а саме до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 16 жовтня 2020 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена