ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 644/5701/19

провадження № 22-ц/818/1643/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Сечка Сергія Володимировича - представника Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року в складі судді Горчакової О.І.,

у с т а н о в и в :

В липні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) в особі представника Сечка Сергія Володимировича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 134, 42 грн та 1 921, 00 грн судового збору.

Позов мотивовано тим, що 17 листопада 2015 року в місті Харкові сталася дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів - «Форд Скорпіон», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «TOYOTA YARIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року в справі № 642/9633/15-п ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Цивільно - правова відповідальність потерпілої ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/4099052). На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача застрахована не була. ОСОБА_2 своєчасно звернулася до МТСБУ з повідомленням про ДТП від 24 листопада 2015 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 26 квітня 2016 року. Вартість відновленого ремонту автомобіля потерпілої становила 5 134, 42 грн та була виплачена на її користь, що підтверджується платіжним дорученням від 12 липня 2016 року № 5507.

Зазначає, що з підстав, передбачених статтею 1191 ЦК України, статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. 05 жовтня 2017 року відповідачу було направлено лист - претензію № 317 МТСБУ/АГ, однак вказана вимога залишилась не виконаною.

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні вимог МТСБУ відмовити.

Відзив мотивовано тим, що 17 листопада 2015 року в місті Харкові сталася ДТП за участю автомобілів - «Форд Скорпіон», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням, та «TOYOTA YARIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Згідно з протоколом № 231 огляду колісного транспортного засобу, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , пошкодження автомобіля «TOYOTA YARIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , складаються з п`яти пунктів, в той час як ушкодження, зазначені у довідці, наданій працівником поліції, складаються лише з двох пункті. Зазначає, що він не був присутній при огляді транспортного засобу, а висновок експертного автотоварознавчого дослідження датований - 18 січня 2015 року, в той час як ДТП сталась 17 листопада 2015 року, та в ньому не вказано про те, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність. Вважає вказаний висновок неналежним доказом у справі, а позов МТСБУ недоведеним.

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про застосування строків позовної давності, в якій вказав, що виплата страхового відшкодування була проведена 13 липня 2016 року, а до суду з позовом МТСБУ звернулося 12 липня 2019 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року позов МТСБУ залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є недоведеним, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог.

10 січня 2020 року Сечко С.В. - представник МТСБУ подав апеляційну скаргу. Посилаючись на підстави, передбачені 376 ЦПК України, просив: рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову; стягнути з відповідача на користь МТСБУ сплачений судовий збір в судах першої та апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім обставинам справи та наданим доказам на підтвердження позовних вимог, а тому безпідставно відмовлено в задоволенні позову МТСБУ.

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу МТСБУ на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами з підстав, передбачених частиною першою статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 17 листопада 2015 року о 14 год. 30 хв. по вулиці Суздальські ряди, буд. № 9, в м. Харкові сталась ДТП за участю автомобілів - «Форд Скорпіон», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «TOYOTA YARIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

З довідки № 59059134 про дорожньо - транспортну пригоду, наданої ВДАІ Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області, вбачається, що 04 березня 2015 року по пр. Гагаріна в м. Харкові сталася ДТП за участі автомобілів «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , та «TOYOTA YARIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року у справі № 642/9633/15-п ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Страховому товаристві «Домінанта», поліс № АЕ 4099052.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була.

Відповідно до протоколу № 231 огляду колісного транспортного засобу, складеному суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , 25 грудня 2015 року було оглянуто автомобіль «Toyota Yaris», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , 2006 року випуску, та виявлено пошкодження правого заднього диску з утворенням сколів; крила задньої бокової дверці в нижній частині; арки заднього правого колеса; задньої правої двері в нижній частині з утворенням подряпин.

З довідки, наданої інспектором патрульної поліції роти № 4 батальйону № 3 УПС МВС у м. Харкові вбачається, що автомобіль «TOYOTA YARIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , мав пошкодження правої задньої двері та правого заднього крила.

01 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулась з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 26 квітня 2016 року - із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку судового автотоварознавчого дослідження, складеного 18 січня 2015 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «TOYOTA YARIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 5 222, 71 грн.

Вказаний висновок датований 18 січня 2015 року, а ДТП, про яку йдеться у даній справі, сталася 17 листопада 2015 року.

Сума в розмірі 5 134,42 грн була виплачена ОСОБА_2 шляхом перерахування суми коштів на рахунок, що підтверджується платіжним дорученням від 13 листопада 2016 року № 5507рв.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до абзацу а) підпункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною третя статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77, 78 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказуванн я; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов МТСБУ є недоведеним, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка. При цьому докази, на які посилається Сечко С.В. - представник МТСБУ в апеляційній скарзі, не містяться в матеріалах справи, не надано їх і суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сечка Сергія Володимирович - представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.П. Коваленко

О.Ю. Тичкова