КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1272/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі: Гаврюшенко К.О.

розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року

в справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердар Миколи Миколайовича

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердар Миколи Миколайовича.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 , посилаючись, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 вересня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердар Миколи Миколайовича щодо винесення 24.10.2018 року постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП № 57495342) по примусовому виконанню виконавчого листа № 754/261/18 виданого Дніпровським районним судом м. Києва 19.09.2018 року на стягнення з неї на користь ОСОБА_2 шкоди у розмірі 277 752,22 грн.

Обгрунтовуючи скаргу зазначала, що 18.09.2019 року її представник ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, та виявив порушення, які полягають у тому, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність у ньому ідентифікаційного номеру боржника. Дана обставина є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Крім того, виконавець відкрив провадження не за тим виконавчим документом, що вказаний у заяві про відкриття провадження. Вважає, що стягувач вплинула своїм авторитетом на приватного виконавця, оскільки останній раніше працював старшим державним виконавцем Солом`янського ВДВС м. Києва, а стягувач є керівником Фастівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області, яка самостійно повідомила виконавця про ідентифікаційний номер боржника. Оскільки, про оскаржувану постанову дізналася лише 18.09.2019 року, просила поновити строк на оскарження.

Судом встановлено, що 16.08.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 754/261/18 винесено судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 277 752,22 грн. шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Рішення суду набуло законної сили 17.09.2018 року.

19.09.2018 року видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання приватному виконавцю ОСОБА_3

24.10.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57495342.

З копії виконавчого документу вбачається, що у ньому дійсно відсутній ідентифікацій номер боржника - ОСОБА_1 .

Проте, аналізуючи вимоги до виконавчого документу, визначені ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий документ, вбачається, що він відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», і виконавець правомірно відкрив виконавче провадження, оскільки, відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Обґрунтовуючи такий висновок, Верховний Суд посилався на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Такий правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-62цс14 від 25 червня 2014 року, у якій ідеться про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відсутні підстави для повернення виконавчого документа через відсутність у виконавчому листі даних про особу, оскільки у виконавця під час виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів.

Також суд правильно вважав, що не є підставою для скасування постанови посилання заявника на те, що у заяві про відкриття виконавчого провадження та у оскаржуваній постанові йдеться про різні виконавчі листи. Однак, як встановлено із заяви, у ній помилково вказано дату вдачі виконавчого листа - 16.08.2019 року. У даному випадку, приватний виконавець відкрив провадження на підставі оригіналу виконавчого листа № 754/261/18, який був доданий до заяви.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, оскільки, доводи скаржника є необгрунтованими та не доведеними, а приватний виконавець діяв у рамках закону,а тому і підстави для задоволення скарги відсутні.

Також є безпідставними посилання скаржника на те, що стягувач вплинула своїм авторитетом на приватного виконавця, так як вони є надуманими і не підтвердженні ніякими доказами.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 13 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: