ЄУН № 337/1023/20
Провадження № 2/337/907/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Ширіної С.А.

за участю секретаря: Бикової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

В березні позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.02.2019 року до 01.02.2020 року в сумі в сумі 34652,95 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після припинення шлюбних відносин сторін залишилась проживати з позивачкою. Згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2017 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 680,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивача в твердій грошовій сумі по 800,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2017 року по справі № 337/2697/17 змінено розмір аліментів за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2017 року на користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено стягувати аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2018 року по справі № 337/2226/17 з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 16299, 09 грн. за період з 22.11.2016 р. до 01.05.2018 р.

Постановою про накладення штрафу від 31.01.2019 р. ВП № 54879867 державним виконавцем Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було накладено штраф на відповідача у розмірі 30% від суми заборгованості від 23.09.2017р. по 31.01.2019р. в сумі 37091,59 грн. що складає 11127 ,48 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2019 року по справі № 337/539/19 з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 16299, 09 грн. за період з 01.05.2018 р. до 31.01.2019 р.

Проте, ОСОБА_2 належним чином не виконує рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя про стягнення аліментів. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, борг за виконавчим листом 2/337/141/2017 від 27.03.2017 року (по стягненню аліментів на утримання неповнолітньої доньки) станом на 01.02.2020 року складає 71744,54 грн. Розрахунок заборгованості по аліментам виконаний державним виконавцем.

Відповідач був обізнаний про наявність рішення, проте аліменти сплачував нерегулярно, внаслідок чого допустив утворення заборгованості в розмірі, який зазначено у розрахунку державного виконавця. За таких обставин позивач вважає, що відповідач не виконує належним чином рішення суду по сплаті аліментів, тому має нести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України та сплатити неустойку (пеню).

Таким чином, позивач просить суд: стягнути з відповідача на її користь неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2019 року до 01.02.2020 року в сумі 34652,95 грн.

Ухвалою суду від 17.04.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Ч. ч. 8-9 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст. ст.141, 180 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, між ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 18.07.2015 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя було зареєстровано шлюб (актовий запис № 296). Шлюб між нами розірвано 04.09.2017 року.

Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом з позивачем.

Згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2017 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 680,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивача в твердій грошовій сумі по 800,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2017 року по справі № 337/2697/17 змінено розмір аліментів за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2017 року на користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено стягувати аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2018 року по справі № 337/2226/17 з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 16299, 09 грн. за період з 22.11.2016 р. до 01.05.2018 р.

Постановою про накладення штрафу від 31.01.2019 р. ВП № 54879867 державним виконавцем Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було накладено штраф на відповідача у розмірі 30% від суми заборгованості від 23.09.2017р. по 31.01.2019р. в сумі 37091,59 грн. що складає 11127 ,48 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2019 року по справі № 337/539/19 з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 16299, 09 грн. за період з 01.05.2018 р. до 31.01`.2019 р.

Згідно з останнім розрахунком заборгованості державного виконавця від 13 лютого 2020 року заборгованість відповідача за виконавчим листом 2/337/141/2017 від 27.03.2017 року (по стягненню аліментів на утримання неповнолітньої доньки) станом на 01.02.2020 року складає 71744,54 грн.,який відповідачем не оскаржений.

За положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 14-616цс18.

Позивачем до позову надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, який в повній мірі відповідає позиції Великої Палати Верховного суду викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Оскільки позивачкою пред`явлені вимоги про стягнення пені за період з 01.02.2019 року до 01.02.2020 року, то наданий стороною позивача розрахунок пені є вірним математично, та відповідає порядку нарахування пені, який визначено Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 року.

Згідно розрахунку наданого стороною позивача, пеня за прострочення сплати аліментів за цей період складає 34652,95 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, розмір якої не перевищує розміру основного боргу.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не здійснював в належному розмірі виплат по аліментам, поважних обставин, які б свідчили про незалежні від нього причини, не встановлено.

ОСОБА_2 був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, відповідачем до суду не надано. ОСОБА_2 не довів, що він не має можливості утримувати свою доньку.

Також суд враховує, що відповідачем ОСОБА_2 визнано в повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення з нього на користь позивача пені за стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.4 , 12, 13, 81, 82, 141, 206, 211, 247, 261, 264, 265, 354,430ЦПК України, ст.196 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 34 652 (тридцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят дві ) грн. 95 коп., за період з 01.02.2019 р. по 01.02.2020 р.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 840,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.06.2020 року.

Суддя : С.А.Ширіна

03.06.2020