Справа № 681/784/20
УХВАЛА

"02" листопада 2020 р. Полонський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Дідек М.Б.

з участю секретаря судового засідання Богданевич О.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за її позовом про визнання заповіту недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

09.07.2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони приватному нотаріусу Полонського районного нотаріального Садовському А.М. видавати свідоцтва про прийняття спадщини спадкоємцям після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справа на даний час направлена для проведення посмертно-судово-психіатричної експертизи.

29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. На обґрунтування заяви вказала, що батько заповів усе своє майно в рівних частках сину ОСОБА_2 та внуку ОСОБА_3 після смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину жилого будинку з надвірними спорудами із земельною ділянкою, транспортні засоби та інше рухоме майно, що належало батькові.

Відповідачі не дочекавшись рішення суду, почали розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд. ОСОБА_2 почав виносити з приміщень рухоме майно, вчепив на усі двері замки, транспортний засіб перевіз до себе у двір, у зв`язку з цим просить накласти арешт на спадкове майно та спадкоємцям заборонити користуватися та розпоряджатися спадковим майном до прийняття рішення по даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, кат і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року за N 9 в п. 1. роз`яснив, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року N 9).

З матеріалів справи вбачається, що у сторін існує спір з приводу визнання заповіту недійсним. Заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все спадкове майно та заборонити спадкоємцям розпоряджатися і користуватися усім спадковим майном, що зареєстровано за померлим 16.03.2020 року ОСОБА_4 , без надання жодних належних та актуальних доказів того, яке саме майно вона мала на увазі, ціни цього майна, тому суд позбавлений можливості перевірити належність майна померлому, співмірність заявлених вимог і забезпечення позову.

Крім того, в заяві не наведено жодних обґрунтувань, які б свідчили про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема, що невжиття таких заходів в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також ефективність вжиття таких заходів.

Відсутність зазначених відомостей у заяві позивача позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Отже, проаналізувавши зміст позовних вимог та надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, а тому вважає за доцільне в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за її позовом про визнання заповіту недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Дідек М.Б.