Справа № 305/280/20
Провадження по справі 2/305/350/20
06.11.2020 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Ємчука В.Е.
за участі секретаря судового засідання Орос С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та додаткових витрат,
Ухвалою Рахівського районного суду від 05.03.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Рахівського районного суду від 07.08.2020 дана справа була прийнята до провадження судді Ємчук та визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка, ОСОБА_1 , у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного розгляду даної справи й ухвалення заочного рішення. Зазначає, що Відповідач працює в Чеській Республіці, де має достатній дохід для того, щоб допомогти дочці здобути омріяну нею спеціальність. Їй одній важко повністю фінансувати навчання доньки, оскільки її матеріальне становище є незначним, крім того, у них є ще одна донька, якій також потрібно допомагати.
Відповідач, ОСОБА_2 , у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями Укрпошти про вручення ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток, заяв про відкладення справи та відзиву на позов не подавав, про поважність причин неявки суд не повідомляв.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказах.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд дійшов до такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Суд встановив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який між ними розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №127 від 16 липня 2009 року.
Від шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.06.2000 року народження.
Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років.
Згідно зі статтею 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до положень ст.ст. 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Підставою виникнення обов`язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв`язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає.
Аналогічне роз`яснено у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, згідно з якою обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба, у зв`язку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Аналізуючи вищевказані правові норми та обставини на які посилається позивач, суд, приходить до висновку, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються саме главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання й у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати саме аліментів.
При цьому, у визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, застосовуються правила ст.199 СК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 р. по справі № 6-1296цс15.
Також Позивач довела, що вона проживає зі своєю дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.09.2019 року, складеного депутатом Верхньоводянської сільської ради ОСОБА_6 .
Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначила, що Відповідач може сплачувати аліменти на навчання дочки, оскільки він інших утриманців він не має, нікому більше аліменти не платить, є особою молодого віку, працездатний, матеріально забезпечений, оскільки працює на сезонних роботах за межами держави.
Поряд з цим, Відповідач жодних доказів про його матеріальний стан, який би не давав можливості сплачувати доньці аліменти, суду не надав, відзив на позов не подав.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Згідно з ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Отже, Позивач належними та допустимими доказами довела необхідність стягувати з Відповідача аліменти на період навчання повнолітньої доньки ОСОБА_4 .
Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували його не спроможність надавати доньці допомогу на період її навчання, але не більше ніж до двадцяти трьох років.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції.
Як уже зазначалося, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже ІНФОРМАЦІЯ_9 їй виповниться двадцять три роки.
З огляду на викладене, враховуючи інтереси повнолітньої доньки сторін, ОСОБА_4 , її добробут, прагнення здобути освіту, а також беручи до уваги матеріальне становище Позивача, зокрема те, що вона самостійно не має можливості у повному обсязі фінансово допомагати здобувати освіту доньці, яка не працює через те, що змушена навчатися, матеріальне становище Відповідача, який жодних доказів того, що він не має змоги допомагати доньці, суду не надав, та виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зокрема аліменти стягувати з Відповідача не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років, а не до ІНФОРМАЦІЯ_7 , як того просила Позивачка, отже стягувати слід з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2000 гривень, щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.
Що стосується стягнення додаткових витрат на дитину, а саме стягнення плати за половину навчання за 2019-2020 роки, то в даному випадку стаття 185 СК України застосовуватися не може, оскільки передбачає обов`язок участі одного з батьків у додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки донька сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 досягла повноліття, вона втратила правовий статус дитини.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15.
Отже, з цих підстав позов ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, до задоволення не підлягає.
Аліменти на утримання дитини, згідно зі ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в цьому випадку з 24 лютого 2020 року.
Крім того, враховуючи, що позивач, ОСОБА_1 , при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача в користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривні, щомісячно, на період її навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.Е. Ємчук