Справа № 310/4982/20
2/310/1927/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Борисенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 16.07.2020 року, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 216637168 від 16.07.2020 року. У спірному приміщенні зареєстрований ОСОБА_2 , який не проживає за зазначеною вище адресою з 1998 року, а мешкає у Російській Федерації і через закриті кордони знятися з реєстраційного обліку місця проживання не має змоги. ОСОБА_1 зазначила, що жодних родинних зв`язків або інших стосунків з відповідачем не має. Позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_3 подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву, у якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу від 16.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Степаненко Т.А., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7-8). Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2020 року (а.с. 9).

Із копії довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 21.07.2020 року за вих. № 7391 та від 05.08.2020 року за вих. № 3470 видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10, 17).

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім`ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім`ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім`ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не був та не є членом сім`ї власника - позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач з власником не вирішував питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 , тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ним на оплату судового збору в розмірі 840,80 грн..

Керуючись ст. ст. 82, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщення по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя