Справа № 308/612/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання Торчинович Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Мальцевої Анастасії Владленівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 09.11.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.11.2020 року.
Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» Мальцева А.В. звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №48-03/8-07 від 27.12.2007 в розмірі 130974,53 грн. - нараховані 3% річних.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.12.2007 року акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та фізична особа ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 48-03/8-07. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору Первинний кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 15 000,00 євро. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 15 000,00 євро. У порушення умов Договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість по кредитному договору від 07.12.2006, яка становила 142 543,47 грн.
Представник позивача вказує, що 19 червня 2014 року відповідно до виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду м. Ужгород було задоволено позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі. Проте, оскільки заборгованість за Кредитним договором № 48-03/8-07 від 20.09.2007 року була стягнута судом станом на 19.06.2014 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» вважає, що за період прострочення виконання рішення суду, стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних, а саме заборгованість 3% на суму 130 974,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 11 березня 2020 в даній справі відкрито провадження та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
В судове засідання представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» не з`явилася, до матеріалів справи додано клопотання представника позивач, відповідно змісту якого остання зазначила, що в разі неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника товариства та винесення заочного рішення судом.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив.
На підставі наведеного суд керуючись ч. 4 ст. 223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2 ст.18 ЦПК України).
Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2014 частково задоволено позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 48-03/8-07 від 20.09.2007, ухвалено стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в розмірі 142543,47 грн. з яких: 117 695,86 грн. - заборгованість за кредитом, 23 847,61 грн. - заборгованість по відсоткам та 1000 грн. - пеня., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1425,43 грн.
Вказаним рішенням суду встановлено наступні обставини.
20.09.2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №48-03/8-07, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 15 000 євро з сплатою 10 % річних, строком до 19.09.2017.
Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та відсотків за його користування відповідно до умов кредитного договору №48-03/8-07 від 20.09.2007 не виконала.
17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007 року, укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 вказаного договору, внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором, новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимоги від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, правом на звернення стягнення за зобов`язаннями позичальників на заставне майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.
ТОВ «Кредитні Ініціативи» має право вимоги за укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 кредитним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007 року.
Згідно ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Вказане рішення набрало законної сили, судом 29.07.2014 видано виконавчий лист №308/2316/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №48-03/8-07 від 20.09.2007 в розмірі 142543,47 грн. з яких: 117 695,86 грн. - заборгованість за кредитом, 23 847,61 грн. - заборгованість по відсоткам та 1000 грн. - пеня., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1425,43 грн.
Підставою для звернення позивача до суду із даним позовом стало те, що заборгованість за Кредитним договором № 48-03/8-07 від 20.09.2007 року була стягнута судом станом на 19.06.2014, а ТОВ «Кредитні ініціативи» вважає, що за період прострочення виконання рішення суду, стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних, а саме заборгованість 3% на суму 130 974,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 31.03.2014 року по 30.01.2019 року.
Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з приписами ч. 1 статті 626 ЦК України шляхом підписання договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з укладенням сторонами договору, вони набувають взаємних прав та обов`язків.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Позикодавець відповідно до положень статті 1048 ЦК України має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені типовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях, перше - це одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК.
Отже, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.
Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12(провадження № 14-10 цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернула отримані від позивача кредитні кошти на підставі кредитного договору №48-03/8-07 від 20.09.2007 року.
Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом ч. 1 ст. 598 ЦК України. Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Вимоги кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованость за договором кредиту №48-03/8-07 від 27.12.2007 в розмірі 130974,53 грн. - нараховані 3% річних.
Відповідно до ст. 223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.526,527,530,554,555,625,629,1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Мальцевої Анастасії Владленівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В.Фазикош