Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2020 Справа №607/1984/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської рад, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ( ОСОБА_1 ) перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2016 року. Від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . Однак, від моменту розірвання шлюбу і по даний час відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , зокрема, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним та психологічним розвитком, не надає жодних коштів на утримання дитини, не підтримує з сином жодного спілкування. За таких дій відповідача, дитина не знає свого батька. Також вказує, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , які відповідач ОСОБА_2 не сплачує, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Крім цього, постановою суду відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення відносно неї ( ОСОБА_1 ) домашнього насильства. З цих підстав просила позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до підготовчого судового засідання.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, з наслідками визнання позову ознайомлений. До вказаної заяви, відповідачем ОСОБА_2 долучено нотаріально засвідчену заяву, згідно якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради , будучи належно сповіщеним про дату, час та місце судового засідання , до суду не прибув , про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотання про відкладення судового розгляду чи про проведення за його відсутності до суду не подавав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 12 серпня 2014 року, про що складено актовий запис №1330 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 12 серпня 2014 року видане свідоцтво про шлюб.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №546 від 10 березня Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Неповнолітній син сторін ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із матір`ю (позивачкою по справі - ОСОБА_1 ), що стверджується довідкою №722, виданою 14 травня 2019 року Озернянською сільською радою Зборівського району, Тернопільської області.

Як убачається із рішення №233 комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 14 вересня 2018 року, при розгляді звернення ОСОБА_2 щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, комісія вирішила рекомендувати батькові ОСОБА_2 налагодити взаємовідносини з малолітнім сином ОСОБА_3 для подальшого спілкування; матері дитини ОСОБА_5 сприяти у налагодженні взаємовідносин батькові ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 для подальшого спілкування; рекомендувати батькові ОСОБА_2 після налагодження взаємовідносин з малолітнім сином ОСОБА_3 звернутися в службу у справах неповнолітніх та дітей для встановлення графіку побачень.

У вказаному рішенні комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради зазначено, що дитина не знає ОСОБА_2 як батька, оскільки називає батьком співмешканця матері.

02 травня 2019 року позивачка ОСОБА_1 вступила у зареєстрований шлюб із ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду, судом було видано виконавчий лист №607/7052/19.

25 листопада 2019 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу.

Як убачається із розрахунку заборгованості по аліментах №20/28 виданого 28 січня 2020 року Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, станом на 28 січня 2020 року у ОСОБА_2 числиться заборгованість по сплаті аліментів на малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22174 гривень.

Згідно заяви ОСОБА_2 , засвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. та зареєстрованої у реєстрі за №461, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться життям сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підтримує з сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліментів, які стягнуті із нього на утримання сина рішенням суду, дитина не знає відповідача ОСОБА_2 як батька.

Більше того, відповідач погоджується на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , про що надав нотаріально засвідчену заяву, та відповідну заяву про визнання позову.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме не вчинення.

За вказаних обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є підставними та підлягають до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 05 червня 2020 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження - бульвар Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка