Справа № 367/7143/19
Провадження №2/367/2591/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

за участі секретаря Герус Н

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,заподіяної дорожньо-транспортною пригодою

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 11.09.2016 року о 20 год. ЗО хв. на АД Київ-Ковель 27+500м в м. Буча сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій ОСОБА_4 ,керуючи автомобілем марки PEUGEOT ВОХЕR н.з.НОМЕР_2 недотримався безпечної дистанції внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем НYUNDAI н.з. НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень автомобіля НYUNDAI н.з. НОМЕР_1 , який належав на праві власності ОСОБА_3 , та завдано йому матеріальних збитків.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем марки PEUGEOT ВОХЕR н.з.НОМЕР_2. Вказані факти встановлені постановою Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2016 року в адміністративній справі № 367/7311/16-п ,відповідно до якої ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб - PEUGEOT ВОХЕR н.з. НОМЕР_2 , яким управляв ОСОБА_4 належить на праві власності ОСОБА_5 , проте з постанови Ірпінського міського суду про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення не зазначено, що він керував транспортним засобом PEUGEOT ВОХЕR н.з.НОМЕР_2 неправомірно, отже вважає, що шкода, яка була завдана транспортним засобом PEUGEOT ВОХЕR н.з.НОМЕР_2. його автомобілю повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди - ОСОБА_4 .

В результаті ДТП автомобіль НYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_3 отримав значні механічні пошкодження, після яких для транспортування авто було викликано евакуатор. Вартість витрат на евакуатор з місця ДТП до майданчику тимчасового утримання становить 600,00 (шістсот) гривень . Також, за стоянку його пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля у період з 12.09.2016р. по 20.09.2016р. на майданчику тимчасового утримання я поніс витрати у сумі 880,00 (вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок .

Крім того, 23.09.2016 року було виконано арматурні роботи та діагностування ходової частини пошкодженого в результаті ДТП автомобіля НYUNDAI TUCSON Д.Н. НОМЕР_3 , внаслідок чого він поніс витрати у сумі 270,00 гривень, що підтверджується відміткою про сплату на наряд-замовленні на виконання робіт № ДО-0009494 від 23.09.2016р.

З метою визначення розміру завданої йому Відповідачем шкоди при ДТП, він звернувся до суб`єкта оціночної діяльності з метою проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого колісного транспортного засобу автомобіля НYUNDAI н.з. НОМЕР_3 для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику вищевказаного автомобіля, внаслідок пошкодження при ДТП. ^

01 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_6 було проведено незалежне авто товарознавче дослідження транспортного засобу - НYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_3 .

Перед проведенням авто товарознавчого дослідження відповідача було повідомлено телеграмою про день проведення даної експертизи, за відправлення якої він сплатив 172,00 гривні . Проте, дане дослідження було проведено за відсутності Відповідача, оскільки незважаючи на належне його повідомлення на експертизу він не з`явився та не поставив питання про перенесення дати проведення дослідження на інший час.

За результатами проведення авто товарознавчого дослідження було складено Звіт № 1393 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля НYUNDAI н.з. НОМЕР_3 , в результаті пошкодження при ДТП від 01.10.2016 року .

Згідно з висновком, викладеним у Звіті про визначення збитку вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_3 , в результаті пошкодження при ДТП складає 177 637 (сто сімдесят сім тисяч шістсот тридцять сім) гривень 29 копійок.

За проведення авто товарознавчого дослідження із складанням Звіту № 1393 про визначення вартості матеріального збитку мною було сплачено 1200 (одна тисяча двісті) гривень, 00 копійок .

Таким чином, в результаті ДТП, яка трапилася з вини відпоdідача ОСОБА_4 , позивачу ОСОБА_3 було завдані збитки у розмірі 180 759,00 гри., а саме:

- 177 637,00 грн. - матеріальний збиток відповідно до Звіту № 1393;

- 172,00 грн. - витрати на відправлення телеграми Відповідачу;

- 1200,00 грн.-витрати за проведення автотоварознавчого дослідження;

- 600,00 грн. - витрати на послуги евакуатора;

- 880,00 грн. - витрати за стоянку пошкодженого атомобіля на майданчику тимчасового утримання;

- 270,00 грн. - витрати на проведення арматурних робіт та діагностування ходової частини пошкодженого наслідок ДПТ автомобіля позивача

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8364173 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» . Згідно страхового полісу ліміт відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду , заподіяну майну становила 100 000,00 грн., розмір франшизи - О гривень.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про страхове відшкодування з усіма необхідними документами для виплати страхового відшкодування.

Страховою компанією йому було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 100000,00 гривень.

Проте дана сума є недостатньою для відновлення його автомобіля, пошкодженого відповідачем в ДТП.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає: 180 759,00 грн. - 100 000,00 = 80 759 (вісімдесят тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять ) гривень 00 кой.

До сьогоднішнього дня він так і не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача, не дивлячись на його постійні звернення до нього та прохання урегулювати це питання мирно.

Крім матеріальних збитків, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні йому негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього.

До негативних наслідків він відносить нервовий стрес, який перенесли він та його дружина ОСОБА_7 , під час наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час вони знаходилися разом в автомобілі. Після дорожньо-транспортної пригоди він був змушений викликати швидку допомогу своїй дружині, якій було встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба І-ст., ускладнена гіпертонічним кризом, струс головного мозку.

Його сім`я є багатодітною, а тому після спричинення збитків належного їм автомобіля, вони всі дуже глибоко переживали, оскільки через дану обставину відбулося порушення звичайного способу їхнього життя. Так, кожного ранку він відвозив своїх малолітніх дітей в садочок та школу, а потім їхав даним автомобілем на роботу. Через пошкодження з вини відповідача належного його сім`ї автомобіля, на тривалий час після ДТП йому та його сім`ї в холодну пору року довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Крім того, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою.

Для відновлення нормального душевного стану йому потрібен був час. До того ж, відмова відповідача на його пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Так, йому потрібен був час для поїздок в страхову компанію, органи ДАЇ, звернення до оцінювача для визначення вартості відновлювальних робіт, а також адвоката. Крім того, у зв`язку з пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що тривалий час він був в пригніченому стані, оскільки, сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля.

Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінив у 15 000 (п`ятнадцять тисяч тисяч) гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося йому перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 80 759 (вісімдесят тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять ) гривень 00 коп. в якості відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у позові з тих підстав,що позивач не надав доказів тих обставин,що йому була спричинена моральна шкода та її розрахунок.Не обгрутовані вимоги щодо судових витрат.Також представник зазначив,що висновок експерта щодо розміру заподіяної шкоди не може бути прийнятий до уваги,поскільки відсутня довідка з відділу поліції щодо пошкоджень автомобіля позивача,які були спричинені автомобілю за наслідками ДТП.Крім того,оцінка вартості заподіяних збитків була проведена 01.10.2016р і враховуючи час ,за який позивачем сплачено вартість послуг перебування автомобіля на стоянці, то можливо припустити,що на час проведення експертизи автомобіль позивача перебував у користуванні.

Суд,заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що 11.09.2016 року о 20 год. ЗО хв. на АД Київ-Ковель 27+500м в м. Буча сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій ОСОБА_4 ,керуючи автомобілем марки PEUGEOT ВОХЕR н.з.НОМЕР_2 недотримався безпечної дистанції внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем НYUNDAI н.з. НОМЕР_1 , що призвело до механічних пошкоджень автомобіля НYUNDAI н.з. НОМЕР_1 , який належав на праві власності ОСОБА_3 (а.с.11) , та завдано йому матеріальних збитків.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем марки PEUGEOT ВОХЕR н.з. НОМЕР_2 . Вказані факти встановлені постановою Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2016 року в адміністративній справі № 367/7311/16-п ,відповідно до якої ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.(а.с.17)

В результаті ДТП автомобіль НYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_3 отримав значні механічні пошкодження,які відображені у довідці Ірпінського ВП (ак.с.64).

Також,у судовому засіданні встановлено,що 01 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_6 було проведено незалежне авто товарознавче дослідження транспортного засобу - НYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_3 .

За результатами проведення авто товарознавчого дослідження було складено Звіт № 1393 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля НYUNDAI н.з. НОМЕР_3 , в результаті пошкодження при ДТП від 01.10.2016 року .

Згідно з висновком, викладеним у Звіті про визначення збитку вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НYUNDAI TUCSON д.н. НОМЕР_3 , в результаті пошкодження при ДТП складає 177 637 (сто сімдесят сім тисяч шістсот тридцять сім) гривень 29 копійок.

При вирішенні спору по суті суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача в тій частині,що не надано доказів тих обставин,які саме пошкодження отримав автомобіль позивача за наслідками дорожньо-транспортної пригоди,яка сталася 11.09.2016р,поскільки в матеріалах справи є довідка відділу поліції(а.с.64), де зафіксовано ушкодження автомобіля НYUNDAI н.з. НОМЕР_3 .Крім того, відповідач по справі запрошувався на проведення дослідження пошкодженого автомобіля (а.с.61),однак на дослідження не з`явився .

Відповідно до п. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права...".

Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі,підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК).

Відповідно до ст.511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із чч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018р по справі № 754/1114/15-ц.

Згідно правової позиції,викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі 755/18006/15-ц від 04.07.2018р зазначено,що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У судовому засіданні встановлено,що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8364173 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» . Згідно страхового полісу ліміт відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду , заподіяну майну становила 100 000,00 грн., розмір франшизи - О гривень.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про страхове відшкодування з усіма необхідними документами для виплати страхового відшкодування.

Страховою компанією позивачу було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 100000,00 гривень.Наведені вище обставини підтверджуються копією полісу страхування,заявою позивача до СК «Провідна»,роздруківкою із рахунку позивача(а.с.65-67).

Таким чином після відшкодування позивачу страховою компанією 100000грн,для повного відшкодування заподіяної шкоди не вистачає 77 637грн,які відповідно до ст.. 1194 ЦК України підлягають стягненню із відповідача по справі.

Крім того,позивачем по справі були понесені інші витрати,а саме 1200,00 грн.-витрати за проведення авто товарознавчого дослідження (а.с.59), 600,00 грн. - витрати на послуги евакуатора та 880,00 грн. - витрати за стоянку пошкодженого автомобіля на майданчику тимчасового утримання(а.с.62),які суд вважає за необхідне стягнути із відповідача по справі.В частині стягнення із відповідача 172,00 грн. - витрати на відправлення телеграми Відповідачу суд відмовляє,поскільки із квитанції (а.с.60) не вбачається,що дані витрати поніс саме позивач.

Враховуючи викладене,суд стягує із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у суммі 80 487грн 29 коп.

Позивач також просить стягнути із відповідача моральну шкоду у суммі 15000грн.

Відповідно до ст.. 23 ЦК України « Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.»

Відповідно до п 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної(немайнової )шкоди,а саме п 9 даної постанови,згідно якого "Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,враховується характер і тривалість страждань,стан здоров`я потерпілого,тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках."

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.»

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України « 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 78 ЦПК України «1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.»

Ставлячи питання про стягнення із відповідача моральної шкоди у сумі 15000грн позивач не надав до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що винними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, у чому саме дана шкода полягає та який її розрахунок. У зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у даних позовних вимогах.

Щодо відшкодування судових витрат,то у судовому засіданні встановлено,що при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у суммі 957грн 59 коп.В межах суми задоволеного позову,суд стягує із відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат 804грн 87 коп.

На підставі ст.22,23,1166,1167,1187,1194 ЦК України,керуючись ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 (іден код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (іден код НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у суммі 80 487грн 29 коп та судові витрати у суммі 804грн 87 коп,всього стягнути 81 292 грн 16 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 16.02.2020р.

Суддя: С.І. Оладько