Справа № 755/3161/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю - позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідачів - ОСОБА_36.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням поданих заяв про зменшення та збільшення позовних вимог, зміну підстав позову, просила суд: встановити факт постійного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю без реєстрації (укладення) шлюбу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 19.10.2010 по 07.10.2017; скасувати постанову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 16.02.2018; визнати за ОСОБА_1 як спадкоємицю, яка належить до 1-ї черги спадкування за законом на майно ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову, позивач посилається на те, що з червня 2010 року вона проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , під час якого у них були спільний побут та спільний сімейний бюджет, вони мали взаємні праві та обов`язки. 19 жовтня 2010 року ОСОБА_6 за спільні кошти була придбана квартира АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер в результаті ДТП та після його смерті відкрилася спадщина за законом. 16.02.2018 позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про прийняття спадщини після свого чоловіка ОСОБА_6 , однак поставною їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність підтвердження родинних стосунків.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності, яку призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні; сторонам встановлено процесуальні троки подачі заяв по суті справи. Також, постановлено витребувати: у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Людмили Іванівни належним чином посвідчену копію спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_6 ; у Київського міського онкологічного центру належним чином посвідчені копії медичних карток стаціонарного хворого, пов`язаних з проведенням операції 24.11.2016 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 квітня 2019 року від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Людмили Іванівни до суду надійшов лист, якому повідомляє про неможливість з`явитися у судове засідання та просить слухати справу у її відсутність на весь період розгляду.

17 квітня 2019 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшли заяви про зменшення розміру позовних вимог, про збільшення позовних вимог та про зміну підстав позову, які прийняті судом у підготовчому засіданні 28 травня 2019 року.

23 квітня 2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача-2 ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на позовну заяву, в якому просить повністю відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач-2 повністю не погоджується із позовом та заперечує щодо наведених обставин та правових підстав позову. Зазначає, що спадкоємцями за законом після смерті його батька ОСОБА_6 є: його батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; донька померлого - відповідач-1 ОСОБА_3 ; він сам ОСОБА_4 - син померлого; малолітній син померлого - ОСОБА_7 , в інтересах якого діє його мати ОСОБА_1 - позивач. Спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Лазарєвої Л.І. Галачинський Ф.Б. та ОСОБА_10 відмовилися від прийняття спадщини після смерті їх сина ОСОБА_6 на користь відповідача-2 та відповідача-1 відповідно. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Позивачем належним чином не доведено факт проживання її із померлим ОСОБА_6 у розумінні ст. 3 СК України. На скільки відомо, поховання батька відповідача-2 - ОСОБА_6 відбувалось за рахунок його роботодавця ТОВ «Гюнсел», оскільки він загинув у ДТП, будучи на роботі. Надані довідки від 20.12.2017 та 27.12.2017 КП «Центр комунального сервісу», у яких стверджується про обставини 2011 року, є неналежними доказами, оскільки видані діловодом підприємства, яке створено в 2015 році. Надані позивачем фотокартки свідчать лише про те, що ОСОБА_6 визнавав свого сина та опікувався ним. Більшість фото стосуються лише батька та сина та не надано фотокарток зі спільного відпочинку, відпусток, відсутні фото із родиною ОСОБА_6 , зокрема батьками. У своїх заявах позивач зазначає різні дати знайомства із ОСОБА_6 , а докази на підтвердження такої обставини взагалі не надані. Вся родина відповідачів, включаючи батьків померлого, стверджують, що він не вважав позивача своєю сім`єю, про що можуть підтвердити свідки. Батьки померлого ОСОБА_6 зареєстровані за місцем його проживання, часто бували у нього та ніколи не бачили там позивача, інколи бачили там його сина. У відсутність ОСОБА_6 у м. Києві позивач та їх син ніколи не проживали у спірній квартирі. На момент купівлі вказаної квартири 19.10.2010 ОСОБА_6 проживав з іншою жінкою, а гроші на її купівлю, ремонт та облаштування були виділені батьками померлого за рахунок коштів від продажу земельної ділянки із житловим будинком у Російській Федерації, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки з житловим будинком від 08.07.2010. Батьки ОСОБА_6 мали на меті купівлю вказаної квартири як для сина, так і для себе, зокрема, для отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні. Батьки померлого зареєстровані у спірній квартирі. Станом на дату купівлі спірної квартири, її вартість була 443 049,60 грн, що є еквівалентом 56 000,00 доларів США на той час. Станом на 24.01.2019 дату проведення оцінки спірної квартири її вартість становить 899 819,00 грн, що з урахуванням вказаного в оцінці курсу валют, є еквівалентом 32 480,09 доларів США, та свідчить про здешевлення спірної квартири з моменту її купівлі, а не, як хибно вказує позивач, про збільшення її вартості. Сторона відповідача-2 стверджує про те, що померлий ОСОБА_6 на момент купівлі спірної квартири не проживав та навіть не був знайомий з позивачем. Жодних доказів щодо утримання спірної квартири позивач не надала (а.с. 122-143).

Також, 23 квітня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача-1 ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що спірна квартира була придбана за виключно за гроші дідуся ОСОБА_9 та бабусі ОСОБА_10 відповідача-1, що були отримані від продажу земельної ділянки з житловим будинком. На момент купівлі спірної квартири позивач не була знайома із батьком відповідача-1 ОСОБА_6 , який на той час перебував у відносинах із жінкою на імя ОСОБА_11 , яка займалась косметичним ремонтом у вказаній квартирі. На утримання та благоустрій спірної квартири коштів не надавала, постійно із ним не проживала, не сплачувала комунальні платежі, що завжди робив сам ОСОБА_6 , а після його смерті - відповідач-1 та її бабуся ОСОБА_10 . У 2017-2018 р.р. відповідач-1 зверталась до поліції, у зв`язку з тим, що позивач не пускала до спірної квартири дідуся та бабусю, змінила замки, у зв`язку з чим вони не змогли залишитись у Києві та виїхали до Росії. Позивач не може мати будь-яких прав на спірну квартиру, оскільки не є родичем померлого ОСОБА_6 , із яким її може пов`язувати тільки син, якого померлий признав та приймав участь у його вихованні. Батько відповідача-2 - ОСОБА_6 у період з 2011 р. по 2017 р. перебував у відносинах з іншими жінками. Під час лікування ОСОБА_6 у від онкозахворювання у лікарні із ним перебувала його мати ОСОБА_10 . Похованням та повною оплатою поховання займався роботодавець ОСОБА_6 - ТОВ «Гюнсел». Надані фотокартки не підтверджується факт проживання позивача однією сім`єю із ОСОБА_6 , а лише підтверджують його відносини із сином. Позивачем не надано доказів на підтвердження спільного проживання та побуту із померлим ОСОБА_6 , ведення ними спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання спірної квартири та сама позивач в цей час проживала у своїх батьків у м. Новоград-Волинський. Позивач чітко не казала у позовній заяві дату знайомства із померлим. Час від час ОСОБА_6 звертався до відповідача-1 з проханням побути із малолітнім сином, оскільки позивач в цей час не виходила на зв`язок та влаштовувала своє особисте життя з іншими чоловіками (а.с.144-179).

28 травня 2019 року від відповідача-1 ОСОБА_3 та відповідача-2 ОСОБА_4 , кожного окремо, до суду надійшли заяви: про допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом викладення показань у вигляді письмової заяви; про допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Цього ж дня, до суду надійшли заяви відповідача відповідача-1 ОСОБА_3 та відповідача-2 ОСОБА_4 , кожного окремо, про витребування доказів.

Також, 28.05.2019 від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду надійшли клопотання про витребування доказів, а саме спадкової справи, та про виклик свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів - спадкової справи та задоволено клопотання представника відповідача-2 ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , відповідача-1 ОСОБА_3 про витребування доказів.

18 червня 2019 року до суду надійшов лист Київського міського клінічного онкологічного центру щодо надання копій медичного документації ОСОБА_6

21 червня 2019 року до суду на виконання ухвали суду від 28.05.2019 надійшов лист ТОВ «Гюнсел».

25 червня 2019 року на виконання ухвали суду від 28.05.2019 до суду надійшов лист Київського міського клінічного онкологічного центру.

26 червня 2019 року на виконання ухвали суду від 28.05.2019 до суду надійшов лист Дніпровського УП ГУНП у м. Києві.

02 липня 2019 року на виконання ухвали суду від 28.05.2019 до суду надійшов лист Головного управління ДФС у м. Києві щодо надання відомостей про суми виплачених доходів та утриманих податків фізичної особи ОСОБА_1 за період з І кварталу 2011 р. по ІV квартал 2017 р.

05 липня 2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про приєднання доказів до матеріалів справи.

25 липня 2019 року до суду з Київського міського клінічного онкологічного центру надійшла медична документація відносно ОСОБА_6

06 серпня 2019 року до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. надійшла копія спадкової справи № 41/2017, заведеної 30.10.2017 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6

03 вересня 2019 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 16 вересня 2019 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до розгляду судовому засіданні, із встановленням загального порядку дослідження доказів у справі. У судове засідання, відповідно до заявлених сторонами клопотань, викликано свідків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відмову від вимог до ОСОБА_4

11 листопада 2019 року до суду надійшло спільне клопотання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому, з метою завершення розгляду справи, просять не викликати повторно свідків, які не з`явились, та не забезпечувати їх явку.

17 грудня 2019 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якій відмовляється від виклику свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 та просить виключити їх з числа доказів.

Цього ж дня у свій заяві відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд виключити з числа доказів по праві допит свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлений позов підтримав, з урахуванням поданих змін, та просив задовольнити. Зазначив, як йому відомо зі слів довірителя, ОСОБА_1 стала спільно проживати із ОСОБА_6 з червня 2010 року на зйомній квартирі по АДРЕСА_3 , адресу якої не пам`ятає. Квартира АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_6 та позивачем за спільні кошти. Позивач мала власні заощадження в сумі 10 000 доларів США, а також її батьки дали 5 000 доларів США, також позивач працювала, але не офіційно. У сторони позивача не збереглися чеки, квитанції про внесення коштів до сімейного бюджету. Також позивач не має письмових доказі на підтвердження ведення спільного бюджету, спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. Була боргова розписка померлого - договір позики від 01.06.2010, він отримав від цивільної дружини 600 000 грн.

Позивач у судовому засіданні позов, з урахуванням поданих змін, підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що проживала разом із померлим ОСОБА_6 з червня 2010 року. Коли він пішов із першої сім`ї, то жив по гаражах, у машині. Дітям він був непотрібен, ОСОБА_22 приїздив, а донька взагалі ні, так як чоловік відмовив прописати її дитину. В квартирі все робили поступово, купували все згодом. Пережили онкохворобу, хімію, хотіли розписатися, але не вистачало коштів, а померлий хотів все як годиться. Коли помер цивільний чоловік, дитині було 5 років, він отримав психологічну травму.

Спочатку вона проживала з померлим на зйомній квартирі по АДРЕСА_3 , точну адресу не пам`ятає, а у вересні 2010 року ними була придбана квартира АДРЕСА_2 . Зокрема, вона дала на купівлю квартири 600 000 грн, які позичила їй мама, а остання в свою чергу позичила ці кошти у свого сусіда, іншу частину докладав померлий, скільки саме коштів вона не пам`ятає. Квартира коштувала 500 000 гривень, частина коштів була ними витрачена не ремонт. З лютого 2011 року вона стала проживати із ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а з липня 2011 року зареєструвала своє місце проживання у вказаній квартирі та постійно в ній проживає. Спільна їх дитини проживає у вказаній квартирі із свого народження, та зараз у цій квартирі проживає вона разом із своїми двома дітьми. Також заперечила про те, що відповідач ОСОБА_4 сидів із їх із померлим дитиною, лише один раз він забрав сина із садочка та відвіз на роботу до ОСОБА_6 та більше не погоджувався. У той час позивач працювала у магазині «Свіже м`ясо», що по бульвару Перова.

У судовому засіданні відповідач-1 ОСОБА_3 заперечила проти позову та просила відмовити у його задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зауважила, що позивач з`явилася у житті її померлого батька ОСОБА_6 не в 2010 році, на доданих фотокартках видно, що на дні народження сина відповідача-1 у липні 2010 року ОСОБА_6 був із іншою жінкою ОСОБА_11 , з якою також приїжджав за рік до того, до пологового будинку, коли народився онук. Батько працював водієм, а ОСОБА_11 - помічником режисера на кіностудії ім. Довженка, разом їздили у відрядження та разом жили. Вони були разом з 2008р. по 2011р. - до вагітності позивача, а потім розійшлися. Три роки до покупки квартири батько ОСОБА_6 проживав із нею - ОСОБА_3 Квартира була придбана від продажу земельної ділянки із будинком її бабусею та дідусем, щоб батько не скитався по зйомних квартирах із жінкою ОСОБА_11 . Померлий прописав позивача у свої квартирі, коли дізнався про вагітність, він визнав дитину, однак позивача не визнавав за дружину. Ніколи не приводив позивача у родину, на свята. Вона побачила позивача вперше лише на похороні. Вважає, доходи позивача не дозволяли купувати речі та меблі. Вона та її бабуся погасили всі борги за комунальні послуги після смерті ОСОБА_6 оплатив роботодавець. На похороні позивач виносила речі із квартири, на наступний день підняла руку на бабусю. Коли у неї закінчилися гроші, то захотіла потрапити до квартири, про це є звернення до поліції. Коли бабуся поїхала в Росію до дідуся, він потрапив у лікарню, позивач в цей час вскрила квартира. Батько ОСОБА_6 не вважав позивача за дружину та не приводив її у родину, він любив дитину. У квартирі на П.Запорожця проживали батько ОСОБА_6 , дідусь та бабуся. Коли вона приходила до них, то бачила дитячі іграшки, однак ніколи не бачила позивача. Дитина проживала із батьком, коли він не був у відрядженні. Були випадки, коли він брав дитину з собою або просив із нею посидіти, оскільки не міг зв`язатися із позивачем. Батько їй скаржився, що позивач постійно десь гуляє, і просив сина посидіти з дитиною позивача.

Відповідач-2 ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що зі слів батька, він не збирався створювати сім`ю із позивачем, лише визнав дитину. Він на прохання батька ОСОБА_6 сидів із дитиною, бувало 1-2 рази на тиждень, а позивач у цей час на зв`язок не виходила. Це було із 2-3-х років дитини. Батько казав, що позивач у цей час гуляє чи десь у подруги. Вважає, ОСОБА_1 , працюючи у звичайному магазинчику, не могла накопичити таку суму. Дідусь та бабуся жили у квартирі на П. Запорожця приблизно 2 місяці, потім на тиждень-півтора виїжджали в Росію, згодом поверталися.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_8 у судовому засідання заперечила проти позову, наголосила, що позовна заява та подальші заяви сторони позивача по суті справи містять абсолютно різні дати початку спільного проживання ОСОБА_1 із померлим ОСОБА_6 : 01.02.2011, квітень 2011, в заяві 15.04.2010; а.с. 90 Т.1 - 19.10 - 01.02.2011; а.с. 94 - 01.02.2011 - червень 2010; а.с. 98-100 - червень 2010, 01.02.2011. Крім того, у судовому засіданні 06.11.2019 представник позивача послався на дату з середини 2010 р., а позивач - з липня 2010. Жодного доказу стороною позивача на цей рахунок не надано. Померлий зареєстрував позивача у своїй квартирі на П. Запорожця 15.11.2011 перед пологами.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л.І. у судове засідання не з`явилася, про день час і місце розгляду справи повідомлялася, у своїх заявах просила розглянути справу у її відсутність.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що проживає у будинку АДРЕСА_1 сусіди продали у 2010 році і приблизно з листопада заїхали померлий та позивач - тихі та спокійні сусіди. Десь через два роки у них народилася дитина, яка проживала у квартирі від народження, вони зустрічались на сходах, біля дверей. У квартирі свідок не бував, чув через стінку чоловічий та жіночий голоси. Коли свідок ввечері гуляв із собакою, бачив сусідів. Позивач постійно проживала у вказаній квартирі, вони зустрічались майже кожного дня. Мати померлого приїжджала приблизно 3 рази, можливо раз на рік, відчиняла двері своїм ключем. Дочку померлого ОСОБА_3 , його сина ОСОБА_4 та жінку на ім`я ОСОБА_11 свідок не знає. Свідку не було відомо про хворобу ОСОБА_6 , про його смерть дізнався через деякий час, труну не бачив. Про те, що у ОСОБА_6 було дві собаки свідку не відомо. Із померлим та позивачем лише вітався, більше ніяк не спілкувався.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що проживає у будинку АДРЕСА_4 з 1991 року. Приблизно з 2010 року ОСОБА_6 із позивачем проживали сім`єю у цьому будинку. Свідок не ходив до них у гості, бачив зрідка, у 2012 році у них народилася дитина. Із померлим свідок спілкувався по сусідськи, за столом у них та на святах не бував. Останні роки бувало, що ОСОБА_25 приводила до свідка дитину, оскільки її не було з ким її залишити, сама йшла на роботу. Свідок не пам`ятає, щоб у померлого та позивача були собаки. Чи приїжджали батьки чи ще хтось, свідку не відомо. Відповідач-1 ОСОБА_3 знайома свідку наглядно, обличчя жінки на ім`я ОСОБА_11 - можливо знайоме. У квартирі на цей час проживає позивач із сином, про смерть ОСОБА_6 свідку відомо. Свідку відомий відповідач-2 ОСОБА_4 , бачив його часто, він ставив поруч свою машину. Свідку не відомо на рахунок того, чи разом заїхали у квартиру померлий та позивач. ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ніколи не розповідали про сімені відносини.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показав, що проживає у будинку АДРЕСА_4 на п`ятому поверсі, а позивач разом із двома дітьми на третьому поверсі, чоловіка поховала. Позивача свідок знає погано, лише вітався із нею, бачив у вікно із коляскою, в гостях не був; через проблеми із ногами на вулицю виходить рідко. Із померлим ОСОБА_6 свідок ніколи не спілкувався, із позивачем став спілкуватися після його смерті щодо маленької дитини. Померлий та позивач заїхали разом у квартиру приблизно у 2010-2011 р.р., його мати приїжджала на пару тижнів. Вважає, оскільки у ОСОБА_6 та позивача була дитина, тому жили вони як сім`я. Свідку знайоме обличчя відповідача-1 ОСОБА_3 , жінку на ім`я ОСОБА_11 не бачив.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що із позивачем знайомий приблизно з літа 2010 року, вона його кума. З ОСОБА_6 був знайомий приблизно 15 років, перебували у дружніх стосунках. Також він знав його сина ОСОБА_4 , дочку - знав наглядно. Позивач та ОСОБА_6 жили разом як подружжя, приїжджали у гості разом, разом їздили до матері позивача. Свідок допомагав робити ремонт у цій квартирі, клеїв шпалери, клав ламінат, ставив двері; щось купував сам, щось з позивач, щось із померлим. Позивач вибирала із свідком шпалери, син ОСОБА_26 також приїжджав допомагати. Гроші за роботу і ремонт давав померлий ОСОБА_6 разом із позивачем. Свідок часто бував у них, а вони - у нього, жили як всі. Про жінку на ім`я ОСОБА_11 свідку не відомо, він не знає про те, що ОСОБА_6 проживав із нею. Бачились по різному, бувало і раз на тиждень, а бувало і раз на місяць. Батьків померлого свідок у квартирі не бачив, знає, що вони приїздили 2-3 рази на декілька днів. Свідку відомо, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не були розписані, однак жили як подружжя. Дружина свідка спілкувалася із померлим, вони хотіли одружитися. Свідку не відомі подробиці щодо придбання спірної квартири.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що померлого ОСОБА_6 знала з 1990 року, також знала його дружину ОСОБА_27 та дітей, а також знала жінку ОСОБА_11 , з якою вони раніше разом працювали, потім часто зустрічалися. ОСОБА_11 разом із померлим ходила на день народження до його онука. На час покупки квартири ОСОБА_28 жив із ОСОБА_11 , вона казала, що квартиру купили його батьки. Свідок та померлий не були друзями, однак тісно спілкувалися, він розповідав про першу сім`ю, дітей. Коли донька ОСОБА_3 народила дитину, то померлий запросив свідка на день народження, також там була ОСОБА_11 . Про ОСОБА_1 нічого не розповідав, просто казав, що є син і він у нього живе, утримує його. Свідок запитувала, чому ОСОБА_28 не одружується, на що він відповів, що у нього була жінка і більше не бачить нікого. ОСОБА_11 він казав, що його батьки дали кошти на квартиру, і вони хотіли переїхати з Росії, оформлювали документи. В гостях у померлого свідок не була, одного разу він її запросив, однак вона відмовилася.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що є колишньою дружиною померлого ОСОБА_6 , з яким розірвала шлюб через його численні стосунки із жінками. Спочатку він пішов до ОСОБА_29 , потім до ОСОБА_11 , з якою прожили тривалий час, жили по зйомних квартирах, потім розійшлися. Вона підтримувала гарні стосунки з ОСОБА_11 , остання приходила з померлим до них у гості. Батьки померлого продали будинок у Росії та захотіли переїхати сюди і жити із сином. Його мати знайшла спільну мову із ОСОБА_11 , свідок також була із нею у гарних відносинах. Коли квартира купувалася, то померлий був із ОСОБА_11 , вона жила у цій квартирі разом із померлим, разом робили ремонт. Потім свідок дізналася про дитину, запитувала ОСОБА_6 чи одружився він, той відповів, що ні. Маленький син не проживав постійно у ОСОБА_6 , бував у нього коли той не працював або був вихідний. Коли померлий був у відрядженні, її спільні діти з померлим приїжджали сидіти із маленькою дитиною. Якось ОСОБА_6 подзвонив у ночі та просив, щоб діти приїхали і побули із дитиною, так як йому треба було їхати. Сказав, що не знає, де мати дитини. Потім ОСОБА_6 захворів, його мати оплатила лікування, свідок допомагала чим могла. Запитувала, як же дружина, а він відповів, що не має дружини. Якось ОСОБА_6 подзвонив свідку та просив приїхати і привезти ліки, оскільки було погано із шлунком. Вона працювала в аптеці, спілкувалася із лікарем, привезла йому ліки. У квартирі жіночої руки не було видно, у холодильнику - набір холостяка. Іноді померлий дзвонив свідку уночі, в гарному настрої, тобто ніякої дружини не було. Малюти були найближчими друзями померлого. Коли ОСОБА_6 привезли з моргу, не могли занести до квартири, тоді з`явилася ОСОБА_1 із єдиним запитанням: де документи на квартиру. Перший раз позивача свідок побачила на похороні. При цьому вони визнали дитину, не притискали, все дали, старші діти його няньчили. На похороні позивач побила бабусю - мати померлого, погрожувала. Дід поїхав у Росію на лікування, бабуся - до нього, а позивач зрізала замки взимку і, коли бабуся повернулася, не пустила її. Із ОСОБА_6 у свідка були гарні стосунки, вони часто спілкувалися та допомагали один одному, він завжди піклувався про дітей. Якби ОСОБА_1 була дружиною померлого, то мала б сповістити про його смерть, але не зробила цього.

Вислухавши позиції сторін та покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15.11.2011 зареєстрована за адресою проживання: АДРЕСА_1 (Т. а.с. 48, 4918).

Вказана квартира АДРЕСА_2 була придбана у власність ОСОБА_6 за 443 049,60 грн 19 жовтня 2010 року за договором купівлі-продажу квартиру, що посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 4600, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 9136770 від 19.10.2010 (Т. 1 а.с. 53, 54-55, 56).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася відповідач ОСОБА_30 , батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_15 . В подальшому ОСОБА_30 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_31 » (Т. 2 а.с. 154, 153).

ІНФОРМАЦІЯ_7 народився відповідач ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (Т. 2 а.с. 180).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_7 , батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 06.04.2012 складено відповідний актовий запис № 960 та видано свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 (Т. 1 а.с. 62).

Батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (Т. 2 а.с. 163).

ОСОБА_6 в період часу 2016 - 2017 р.р. перебував на лікуванні в Київському міському клінічному онкологічному центрі (а.с. 19-146). Згідно із первинним оглядом від 16.11.2016 ОСОБА_6 зазначив себе холостим (Т. 1 а.с. 70).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 53 років у Маньківському районі Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим 09 жовтня 2017 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (Т. 1 а.с. 50).

08 жовтня 2017 року ФОП ОСОБА_32 видано товарний чек № 23/09 на засоби для ритуальних послуг на загальну суму 7 236 грн (Т. 1 а.с.59-61).

У своєму листі від 19.06.2019 № 19/03-19 заступник директора ТОВ «Гюнсел» Ерсан Гюнер зазначає про те, що Товариством через свого працівника ОСОБА_33 було повністю сплачено кошти за всі витрати, пов`язані з наданням послуг КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», витрати, пов`язані з доставкою та транспортуванням тіла загиблого, проведенням поховання та проведенням поминального обіду, у зв`язку з загибеллю ОСОБА_6 , що підтверджується заявою, поданою ОСОБА_1 від 12.10.2017 поданою на ім`я керівника ТОВ «Гюнсел» за власним підписом, а також банківськими квитанціями від 09.10.2017 на суму 2 117,09 грн, на суму 319,34 грн, на суму 377,06 грн (Т. 1 а.с.216-218).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. 30 жовтня 2017 року заведено спадкову справу № 41/2017 до спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 (Т. 2 а.с. 148-192).

Так, 30 жовтня 2017 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_3 . Іншими спадкоємцями зазначає батьків померлого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , сина померлого ОСОБА_4 (Т.2 а.с. 149).

04 грудня 2017 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька - ОСОБА_6 малолітнього сина ОСОБА_7 звернулася ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 165).

16 лютого 2018 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про прийняття спадщини після померлого цивільного чоловіка ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_1 . Іншими спадкоємцями зазначає батьків померлого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дітей померлого: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 (Т.2 а.с. 173).

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. від 16 лютого 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 53 років, цивільного чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки нею не подані всі необхідні передбачені чинним законодавством України документи, які б підтверджували родинні стосунки (кровна спорідненість), усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця та/або проживання однією сім`єю зі спадкодавцем (ст.ст. 1258, 1261-1266, 1268, 1279 Цивільного кодексу України) та згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України, вона належить до 4-ої черги спадкування за законом, а на прийняття спадщини звернулися також спадкоємці 1-ої черги спадкування (Т.2 а.с.187).

05 березня 2018 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою звернулася ОСОБА_10 , в якій відмовляється від спадкового майна, що залишилось після смерті її сина ОСОБА_6 , на користь його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (т. 2 а.с. 158-164).

05 квітня 2018 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. надійшла заява ОСОБА_9 , в якій він відмовляється від спадкового майна, що залишилось після смерті його сина ОСОБА_6 , на користь його сина ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 176).

26 квітня 2018 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_4 . Іншими спадкоємцями зазначає батька померлого ОСОБА_9 , який відмовився від спадкового майна на його користь, та мати померлого ОСОБА_10 , яка відмовилася від спадкового майна на користь доньки померлого ОСОБА_3 , та сина померлого ОСОБА_7 (Т.2 а.с. 177).

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. від 26 квітня 2018 року ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропущенням ним передбаченого чинним законодавством України шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлого (Т. 2 а.с. 186).

Відповідно до довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 20.12.2017 № 2705, виданої ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 відкритий на ім`я ОСОБА_6 , також зареєстровані: з 24.04.2012 син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; з 14.04.2012 мати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; з 04.05.2012 батько ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з 15.11.2011 інший родич ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1 а.с. 65).

Відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «СВ ПРОДАКШН» загальна вартість об`єкта оцінки житлового приміщення (2-х кімнатна квартира) загальною площею 45,30 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24 січня 2019 року, становить 899 819 грн, курс НБУ на дату оцінки - долар США 27,703713 (Т. 1 а.с. 57, 58).

ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_9 , батьком померлого ОСОБА_6 , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з жилим будинком, що за адресою: АДРЕСА_5 , ціна договору 2 300 000 рублів (а.с. 130-133).

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстровані за адресою проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується їх посвідками на постійне проживання серія НОМЕР_5 , КИ № НОМЕР_6 (Т.1 а.с. 134, 135).

У листопаді 2017 року та березні 2018 року відповідач-2 ОСОБА_3 зверталась до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві щодо протиправних, на її думку, дій ОСОБА_34 , яка 11.10.2017 біля 12 АДРЕСА_6 забрала речі, які їй не належали, погрожувала фізичною розправою; 27.02.2018 перешкоджала ОСОБА_30 , бабусі заявниці, у доступі до квартири АДРЕСА_2 , де остання зареєстрована, а саме, змінила замки (а.с. 154-157, 163).

Житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за період часу з вересня 2017 року по січень 2018 року були сплачені відповідачем-2 ОСОБА_3 та матір`ю померлого ОСОБА_10 , що підтверджується квитанціями про оплату (Т. 1 а.с. 164-179).

Відповідно до частин першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За змістом частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року по справі № № 570/2132/15-ц.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України у разі якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «ФернандесМартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

За життя померлий ОСОБА_6 не виявив свого бажання на укладання шлюбу із позивачем.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року по справі № 465/6141/15-ц.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Як роз`яснено у п. 5.2 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-755/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику у справах про спадкування» черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Водночас слід зазначити, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права першої черги спадкоємців спадкування за законом.

За матеріалами справи убачається, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 , якому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 жовтня 2010 року на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту за життя померлий не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є його діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також батьки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Разом із тим, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовилися від права на спадкове майно після смерті їх сина на користь своїх онуків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Разом із тим, приватним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право спадщину за законом, у зв`язку з пропущенням передбаченого чинним законодавством України шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини.

Як на підтвердження факту проживання із ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 19.10.2010, ОСОБА_1 послалася на довідку Комунального концерну Дніпровського району м. Києва бланк 2727 від 27.12.2017, що скріплена печаткою Центру комунального сервісу, відповідно до якої ОСОБА_1 , яка прописана та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно проживала разом з ОСОБА_6 та вели сумісне господарство з 2011 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому суд не може погодитись із належністю такого доказу, оскільки відсутні дані, як то акти огляду квартири за вказаний період чи ін., на підставі чого діловодом ОСОБА_35 були зроблені відповідні висновки про проживання позивача за вказаною адресою та ведення сумісного господарства з ОСОБА_6 з 2011 року. Крім того, судом враховується, що Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», ідентифікаційний код 39946227, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 11.08.2015, тобто довідка видана за період, коли юридична особа ще не існувала.

Щодо показів свідків, допитаних у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача - ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , то жоден із них не підтвердив факт постійного проживання позивача із померлим ОСОБА_6 у вказаний період однією сім`ю, ведення ними спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Крім того, зазначені свідки підтвердили, що не були близько знайомі із померлим ОСОБА_6 , не спілкувалися із ним, у квартирі не бували.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_21 , оскільки він будь-яких достовірних даних на підтвердження факту постійного проживання позивача із померлим ОСОБА_6 у вказаний період однією сім`ю суду не повідомив, подробиці сімейного життя та придбання спірної квартири йому не відомі.

Із фотокарток, які надала суду позивач убачається, що вони переважно стосуються спілкування померлого ОСОБА_6 із своїм малолітнім сином ОСОБА_7 , фотокартки, на яких померлий присутній разом із позивачем, переважно стосуються події народження їх спільного сина ОСОБА_7 , а спільні фото останніх в подальшому після народження дитини відсутні.

Також судом враховується, що на фотокартках із родинних свят за період 2010-2011 р.р., що надані стороною відповідача-2 ОСОБА_3 , померлий ОСОБА_6 перебуває у компанії іншої жінки - ОСОБА_11 , присутність якої у житті померлого, окрім відповідачів, підтвердили свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , покази яких узгоджуються між собою.

В той же час, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами як факт придбання спірної квартири за спільні кошти, так і надання нею будь-яких сум на придбання та облаштування квартири, а також наявність таких коштів у зазначений період.

Крім того, у заявах сторони позивача по суті справи, а також у судових засіданнях, ними зазначались різні дати початку проживання позивача із померлим однією сім`ю.

Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України д оказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: висновками експертів.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконання щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, суд приходить висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про факт проживання ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації (укладення) шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , починаючи з 19.10.2010 по 07.10.2017, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та померлим склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а саме ведення спільного побуту; наявність взаємних права і обов`язків, наявність спільних витрат; спільного бюджету; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги. Отже відсутні підстави для встановлення факту проживання позивача із померлим однією сім`єю без реєстрації (укладання) шлюбу. Відсутні підстави для визнання позивача і спадкоємцем першої черги, оскільки законодавство, навіть у разі підтвердження такого факту, не надає особі право на спадкування як спадкоємця першої черги за законом, оскільки спадкоємцями першої черги є діти, батьки померлого й той з подружжя, хто пережив спадкодавця. І в даному випадку саме дружина чи чоловік мають право на спадкування після смерті одного з них, а не особи які спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В такому разі, за вимог статті 1264 ЦК України, особа набуває право на спадкування у четверту чергу, у разі доведення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. В той же час, і в даному випадку позивач не довела належними та допустимими доказами наявність вказаних фактів. За вимог частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В той же час, позивачем не надано доказів що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу померлому ОСОБА_6 , а останній мав похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво чи був у безпорадному стані, що б в своїй сукупності свідчило про наявність підстав для надання їй права на спадкування разом з іншими спадкоємцями. У такому випадку, і підстави для скасування постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2018 у суду також відсутні.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним повністю відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення із відповідачів на користь позивача судових витрат у порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 15-16, 1216-1218, 1258-1259 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 102, 133, 137, 209, 210, 247, 263, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_7 , АДРЕСА_7 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_8 , АДРЕСА_7 ), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна (м. Київ вул. Шовковична, 7-А, офіс 85) про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя: