Справа № 463/351/19 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/3628/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н.О., Мельничук О.Я.

при секретарі: Івасюта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дітей, -

в с т а н о в и в:

21.01.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дітей.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 11 листопада 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, під час якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свідоцтвах про народження дітей він зазначений батьком дітей. На час видачі свідоцтв про народження дітей вважав, що є їхнім біологічним батьком. З 2015 року разом з відповідачкою не проживають через постійні конфлікти. У 2015 році він виїхав за кордон, однак після повернення в Україну, ОСОБА_1 особисто підтвердила підозри, що він не є батьком дітей. 28 грудня 2018 року Личаківським районним судом м. Львова було прийнято рішення про розірвання шлюбу між сторонами. В ході розгляду справи про розірвання шлюбу, позивач визнавала, що він не є біологічним батьком дітей, що вбачається з рішення суду про розірвання шлюбу. Посилаючись на ч.2 ст.136 Сімейного кодексу України та враховуючи наведене, просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Виключено відомості про ОСОБА_2 , як батька дитини з актового запису №536, складеного 12 лютого 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виключено відомості про ОСОБА_2 , як батька дитини з актового запису №537, складеного 12 лютого 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначила, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не надав належних обгрунтувань чим саме порушено, оспорено або не визнано його права, свободи чи інтереси внаслідок існування відомостей щодо його батьківства у актовому записі про народження дітей. До моменту народження дітей позивачу було відомо, що він не є біологічним батьком дітей, оскільки з січня 2013 року шлюбні відносини між подружжям були припинені. Таким чином ОСОБА_2 у червні 2013 року, тобто до моменту народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тим більше на час їх народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , було достовірно відомо, що він не є їхнім батьком, а записи про батьківство було зроблено за його ініціативи та згоди. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не дав оцінку зазначеним обставинам, та не дослідив їх, що суперечить положенням ЦПК України, якими передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, вважає, що позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів, зокрема, висновку експертизи щодо батьківства, на підтвердження чи на спростування заявлних ним позовних вимог. Районний суд безпідставно не взяв до уваги покази свідків, висновок експерта-поліграфолога та свідка ОСОБА_5 , якими підтверджено проінформованість ОСОБА_2 ще до народження дітей, про те, що він не є їхнім біологічним батьком. Вважає необгрунтованим висновок суду про відхилення висновку експерта через відсутність попередження спеціаліста про кримінальну відповідальність, Вказуючи в оскаржуваному рішенні на рекомендаційний характер даного висновку, який носить оціночний характер в оцінці причетності/непричетності особи до конкретної події, суд, за умови дотримання безсторонності, повинен був оцінити такий письмовий висновок експерта в його сукупності, зокрема з поясненнями сторін та показами свідків. Крім того, судом невірно застосовано норми матеріального права та не враховано положення ч.5 ст.136 СК України, відповідно до якої не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_6 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_7 проти скарги заперечили, просили у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

В той же час відповідно до ч.5 ст.136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони 11 листопада 2011 року зареєстрували шлюб.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2018 року (а.с.7) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 11 листопада 2011 року за актовим записом № 3353, розірвано.

Як вбачається з актових записів про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), батьками таких зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як пояснив в суді першої інстанції позивач, допитаний як свідок, він з відповідачкою проживав сім`єю до 2015 року. З початку 2015 року стосунки між сторонами погіршились і в цей період у нього почали виникати сумніви, що він є рідним батьком дітей. У червні 2015 року він виїхав проживати в Амстердам, часто приїжджав до Львова, щоб відвідувати дітей. У 2017 році повернувся в Україну і під час однієї зі сварок відповідач повідомила його, що він не є біологічним батьком дітей. В кінці 2017 року відповідач просила не подавати на розлучення з метою уникнення проблем в оформленні нею документів для поїздки з дітьми в США до їх біологічного батька. В кінці 2017 року протягом декількох місяців до початку 2018 року відповідач з дітьми перебувала в США. Після повернення відповідачки в Україну, він запропонував їй звільнити належну його матері квартиру, на що вона відповіла відмовою. В подальшому, почала погрожувати, що позбавить його батьківських прав щодо дітей, якщо він не забезпечить її житлом, автомобілем та матеріальним утриманням. Він відмовився від такої пропозиції та звернувся з позовом про розірвання шлюбу, а відповідач подала заяву про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Йому не було відомо, що його дружина відвідувала ОСОБА_8 в лікарні, факт телефонної розмови з таким заперечує, про те, що він є батьком дітей, на час їх народження, у нього сумнівів не виникало.

Відповідач, будучи допитана в якості свідка, суду показала, що з позивачем одружилась 11.11.2011 року. На початку 2013 року вони вирішили проживати окремо, та вона проживала у мами декілька тижнів. В подальшому, переїхала проживати до майбутнього біологічного батька дітей - ОСОБА_8 , з яким у неї склалися стосунки. В квітні ОСОБА_9 довідався, що у неї відносини з ОСОБА_8 і почав її переконувати про необхідність відновлення сімейних відносин. На початку травня вона припинила відносини з ОСОБА_8 і почала проживати з ОСОБА_9 . Про вагітність довідалась на початку червня, в цей же день повідомила ОСОБА_9 , що вагітна від ОСОБА_8 . Разом з ОСОБА_9 поїхали на обстеження до лікаря, де їм повідомили про термін вагітності 7-8 тижнів. Враховуючи наявність вагітності, вона повідомила, що їм необхідно припинити відносини, однак ОСОБА_9 (позивач) запевнив, що він бажає бути батьком цих дітей та буде кращим батьком для дітей, ніж ОСОБА_8 .

Крім того, ОСОБА_1 повідомила, що їздила до біологічного батька дітей, який потрапив в лікарню. В палаті ОСОБА_8 вона включила телефон на «гучномовець», щоб він чув її розмову з ОСОБА_9 , оскільки бажала вирішити конфлікт, і в цій розмові на запитання ОСОБА_9 сказала, що повідомила ОСОБА_8 про вагітність від нього. В період лютого - травня 2013 року інтимних відносин з ОСОБА_9 не було. При цьому підтвердила, що дійсно в цей період двічі з позивачем їздила за кордон.

На підставі пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом встановлено, що до розірвання шлюбу сторони проживали однією сім`єю, про те, що позивач не є батьком дітей довідалися від нього особисто на початку 2019 року.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачка не заперечує та визнає, що між позивачем ОСОБА_2 та дітьми відсутнє кровне споріднення, біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інша відома їй особа.

Зазначене підтверджується рішенням Личаківського районного суду м. Львова про розірвання шлюбу від 28 грудня 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першоїі інстанції виходив з того, що факт відсутності кровного споріднення між позивачем та дітьми сторонами не оспорюється, а належних доказів на підтвердження того, що позивачу було відомо про відсутність кровного споріднення між ним та малолітніми ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які народилися під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, на момент вчинення актових записів про народження, відповідачем не надано, а судом не здобуто.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Доводи скарги вірних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 20 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 грудня 2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Мельничук О. Я.