Справа № 504/4107/18
провадження № 2/504/544/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі по справі зареєстровані в його будинку, але фактично не проживають в ньому. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Петров Є.В. в судове засідання не з`явились, про час та дату засідання сповіщено належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява, про розгляд справи за відсутності представника позивача, позивні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за місцем реєстрації, відзиву щодо позову та клопотань до суду не направляли, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Представник третьої особи служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву щодо позову та клопотань до суду не направив. Від представника третьої особи надійшла до суду заява, про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, позивні вимоги підтримує у повному обсязі, з тих підстав, що в матеріалах справи наявні відомості про гарантування збереження житлових прав дитини, а саме батько малолітніх дітей ОСОБА_5 має у приватній власності 1/3 (одну третю) частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де він з дітьми фактично мешкає.

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_3 від 10.01.2007 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній житловій площі зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 - власник, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно акту від 22.08.2019 року, складеного депутатом Фонтанської сільської Ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_6 у присутності сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які мешкають в будинку по АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з 01.08.2015 року не проживають, не з`являються, особистих речей немає, що вказує на їх не перебування за даною адресою.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.05.2019 року № 168390125 батько малолітніх дітей ОСОБА_5 має у приватній власності 1/3 (одну третю) частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , згідно Свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 06.01.2011 р., виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Статтею 156 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закон України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку батьків.

Згідно із частиною 2 статті 18 цього Закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована у спірному будинку з 13.02.2007року як член сім`ї власника. В той самий час відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , а згідно акту обстеження в спірному житлі з малолітніми дітьми не проживає з 2015 року, оскільки мешкає з родиною в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , співвласником якої є ОСОБА_5 , не несе витрат на утримання житла.

Не проживання ОСОБА_2 з дітьми у спірному житлі також підтверджується повідомленням кур`єрської служби/пошти при доставці судових повісток на протязі розгляду справи з 2018 року по 2020 рік.

Таким чином судом встановлено, що відповідач з 2015 року не проживає у спірному будинку, витрати на її утримання не несе.

Крім того, ОСОБА_2 не доведено наявності поважних причин її відсутності у спірному будинку понад рік та/або здійснення нею обов`язку по утриманню спірного будинку, не встановлено наявності інших домовленостей між учасниками правовідносин, тому суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 втратила право на користування цим житлом.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є членом сім`ї власника спірного житлового приміщення, зареєстровані у спірному будинку як за місцем проживання своєї матері ОСОБА_2 .. Отже суд приходить до висновку про те, що право користування житловим приміщенням ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є похідним від права їх матері ОСОБА_2 .. Оскільки матір дитини є такою, що втратила право користування житловим приміщенням, правові підстави для проживання та реєстрації малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в спірному будинку відсутні.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що діє у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров