КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6095/19
Провадження № 2/552/1839/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2020 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді-Турченко Т.В.

При секретарі-Силки І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог зазначала, що 28 грудня 2008 року між нею та ОСОБА_3 , яка є мамою ОСОБА_2 , в інтересах членів сім`ї укладено договір оренди квартири з правом викупу. 28 грудня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали Акт приймання-передачі квартири. Строк дії договору згідно із пунктами 4.1. та 9.4. становив до 28.08.2011 року. Орендна плата, порядок сплати, та сума якої встановлені розділом 5 Договору у повному обсязі оплачена нею, що підтверджується Актами від 28.12.2008 року, 25.06.2009 року, 25.06.2010 року, 25.06.2011 року. Розділом 8 договору було передбачено, що об`єкт, що орендується, переходить у власність Орендаря за у мови оплати в повному обсязі орендної плати у розмірі визначеному пунктом 5.1. цього договору у останній день місяця, у якому закінчується строк оренди, визначений у пункті 4.1. цього Договору (пункт 8.1.). Орендар у останній день місяця, у якому закінчується строк оренди, визначений у пункті 4.1. цього Договору, повідомляє Орендодавця про готовність прийняти у власність об`єкт оренди та про укладення відповідної до договору купівлі-продажу (пункт 8.2). Вищевказаний договір не було посвідчено нотаріально. Відповідач відмовляється ані посвідчити нотаріально згаданий договір, ані укласти новий договір купівлі-продажу. чим порушує її права як власника. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 45, 1 кв.м, загальною площею 62. 1 кв.м. Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області, 11.10.2001 року) такою, що втратила право користування житловим приміщенням-квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала та просила визнати за ОСОБА_1 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник Органу опіки і піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради Мартиненко А.П. заперечувала проти задоволення позову.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, що в судове засідання не з`явилася.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_4 , представника Органу опіки і піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради Мартиненко А.П., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка є мамою ОСОБА_2 в інтересах членів сім`ї укладено договір оренди квартири з правом викупу.

Згідно із пунктами 1.1. та 1.2. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платає користування квартиру (надалі іменується "Об`єкт"), що належить Орендодавцю на праві власності з наступним переходом права власності на об`єкт від Орендодавця до Орендаря, а Орендар зобов`язується прийняти об`єкт у строкове платне користування, а згодом і у власність, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Об`єкт становить окрему трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Технічного паспорту, виготовленого 08.11.2019 року (інвентарна справа № 691 і житлова площа квартири складає 45, 1 кв.м, загальна площа - 62, 1 кв.м.

28 грудня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений Акт приймання-передачі квартири. Строк дії договору згідно із пунктами 4.1. та 9.4. становив до 28.08.2011 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 -1/3 частка, ОСОБА_2 - 1/3 частка та ОСОБА_3 -1/3 частка.

Розділом 8 договору було передбачено, що об`єкт, що орендується, переходить у власність Орендаря за умови оплати в повному обсязі орендної плати у розмірі визначеному пунктом 5.1. цього договору у останній день місяця, у якому закінчується строк оренди, визначений у пункті

цього Договору (пункт 8.1.).

Орендар у останній день місяця, у якому закінчується строк оренди, визначений у пункті

цього Договору, повідомляє Орендодавця про готовність прийняти у власність об`єкт оренди та про укладення відповідного договору купівлі-продажу (пункт 8.2).

Перехід права власності на об`єкт від Орендодавця до Орендаря оформлюється шляхом складання (підписання та скріплення печатками) Сторонами відповідного договору купівлі - продажу (пункт 8.З.).

Договір купівлі-продажу об`єкта укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (пункт 8.4.).

Усі витрати по оформленню та реєстрації договору купівлі-продажу Об`єкта несе Орендар (пункт 8.5.).

Встановлено, що вищевказаний договір не було посвідчено нотаріально.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 15.05.2018 року ОСОБА_2 визнано недієздатною та призначено її опікуном ПОКПЛ ім . Мальцева .

Відповідно до норми ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Статтею 41 ЦК України визначено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину.

Таким чином, оскільки фізична особа, яка визнана недієздатною, взагалі не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, ЦК позбавляє її права укладати будь-який правочин.

За ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Ч.1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Отже, враховуючи вищевикладене, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263-265. ЩІК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 18.02.2020 року.

Головуючий Турченко Т.В.