23 грудня 2020 року Справа № 655/663/20
Горностаївський районний суд Херсонської області
в складі: судді Посунько Г.А.
секретаря Бортнюк Л.М.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Горностаївка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, втратили право користування жилим приміщенням,
09 вересня 2020 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 22 грудня 1993 року на праві приватної власності йому належить житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 . В 2012 році у вказаному житловому будинку були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 . Далі, в 2012 році відповідачі, не знявшись з реєстрації у житловому будинку позивача, виїхали за межі смт.Горностаївка Херсонської області та з того часу місце їхнього проживання (перебування) є невідомим. Реєстрація відповідачів у вказаному житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна, оскільки останній не має можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
11 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.
09 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, на підставі наявних у справі доказів.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не з`явились, причин своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, відзиву на позовну заяву не подавали. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця їхнього проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.
З 22 грудня 1993 року позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 .
Право власності позивача підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим 22 грудня 1993 року Горностаївською селищною радою Херсонської області.
28 липня 2020 року право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 37585224.
В 2012 році у вказаному житловому будинку були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , які не являються членами сім`ї власника.
В 2012 році відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , не знявшись з реєстрації у житловому будинку позивача, виїхали за межі смт.Горностаївка Херсонської області та з того часу місце їхнього проживання (перебування) є невідомим.
Реєстрація особи у жилому приміщенні передбачає ряд прав такої особи, зокрема, право на користування житлом. Оскільки відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не є членами сім`ї власника житлового будинку ОСОБА_1 , тому право відповідачів на користування спірним житлом пов`язано з його наймом.
Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України.
Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Визначальним для захисту права на підставі вказаних норм закону є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: 1) заяви особи, 2) судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; 3) свідоцтва про смерть; 4) паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , які не є членами сім`ї позивача ОСОБА_1 , з 2012 року не проживають за місцем реєстрації та створюють останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, тому вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
На підставі викладеного суд вважає можливим визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн., а саме: з відповідача ОСОБА_2 - в сумі 280,30 грн., з відповідача ОСОБА_3 - в сумі 280,25 грн., з відповідача ОСОБА_3 - в сумі 280,25 грн.
При цьому, суд враховує положення п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відповідно до яких при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Керуючись ст.ст.16, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст.ст.150, 156, 191 ЖК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, ст.ст.4 - 13, 81, 141, 259, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 280,30 грн. (Двісті вісімдесят гривень 30 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 280,25 грн. (Двісті вісімдесят гривень 25 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 280,25 грн. (Двісті вісімдесят гривень 25 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене (з врахуванням положень п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі позивачем апеляційної скарги через Горностаївський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду, як ухвалене заочно, може бути переглянуте Горностаївським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою в суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Посунько Г.А.