Справа № 446/721/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А. секретаря судового засідання Новосад І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам"янка-Бузької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, відповідно до вимог якого просить визнати за ним право власності на гаражі (машино-місце), які розташовані під АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з виписки із рішення засідання виконкому Кам`янка-Бузької міської ради народи депутатів від 08.10.1990 року, ОСОБА_1 виділено земельну ділянку, площею 30 м.кв в кварталі будівництва боксових гаражів по

АДРЕСА_3 із рішення сесії Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 26.09.2019 р. № 18 вбачається, що ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0025 га в АДРЕСА_4 ряд АДРЕСА_5 .

Згідно із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.11.2019 року вбачається, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 26.09.2019 р. № 18, виданого Кам`янка-бузькою міською радою Л вівської області до державнго реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності внесено відомості, згідно із якими ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею: 0,0025 га, кадастровий номер :01:02:0440, та яка розташована по АДРЕСА_5 .

Згідно із експлікації приміщень гаража (машино-місця) загальна площа гаража, розташованого АДРЕСА_2 складає 18,3 м. кв.

Згідно із експлікації приміщень гаража (машино-місця) загальна площа гаража, розташованого АДРЕСА_2 складає 25,5 м. кв.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору є власником цієї речі. Частина 2 цієї норми передбачає особливості набуття права власності на новостворене нерухоме майно.

Виняток з загального правила набуття права власності на новостворене майно особою, яка його створила, передбачений, зокрема ч. 2 ст. 376 ЦК України.

В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно дост.263ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховую чи те, що іншого способу як судовий для вирішення питання оформлення правовстановлюючих документів на майно, що є предметом спору не передбачено, а відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону, однією із підстав для державної реєстрації прав є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, то право позивача підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 328, ЦК України, ст. ст.12, 81, 259, 315, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Кам"янка-Бузької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) право власності на гараж (машино-місце) який розташований під АДРЕСА_2 та на гараж (машино-місце) який розташований під АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.

Суддя : І.А.Бакай