Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9717/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Перша» 10.11.2016 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про компенсацію сплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АС/9135049. Договір укладено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносно автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 .

26.06.2014 об 11:50 на а/д Київ-Фастів сталася ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Рено, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 .

Згідно із постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2014, ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України.

Внаслідок зазначеного вище ДТП, було завдано майнової шкоди власнику автомобіля Рено, д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, позивач вказує, що у даному випадку виконавцем послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу складено документи щодо розрахунку вартості витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля Рено, д.н.з. НОМЕР_2 . Такими документами, окрім іншого, є: рахунок-фактура № РФ-12880 від 07.07.2014 та Акт огляду ТЗ (з Фото додатками), підписаний уповноваженою особою потерпілої сторони, якими виконавець робіт фактично визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст. ст. 25.26 Закону України «Про страхування», позивач вважає, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у задоволенні позову за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту ЦВ-24-8082 від 26.08.2014 та на підставі вимог закону, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 26 188, 29 грн. (платіжне доручення № 454 від 15.09.2014).

Тож, вважає, що до позивача ПрАТ «СК«Перша» перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації 100% страхового відшкодування в розмірі 26188,29 грн., виплаченого за пошкоджений автомобіль Рено, д.н.з НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2014.

Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, просить суд, - стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Перша» компенсацію сплаченого страхового відшкодування у розмірі 26 188,29 грн. та компенсацію сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2016, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/9717/16-ц.

Ухвалою суду від 25.11.2016 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

27.12.2016 судом винесено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Між тим, 23.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про перегляд заочного рішення від 27.12.2016.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/9717/16-ц (провадження № 2-п/711/53/19).

Ухвалою суду від 02.01.2020 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято її та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 04.05.2020 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 27.12.2016 скасовано, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 27.03.2020 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, 01.06.2020 подав до суду відзив на позовну заяву по справі № 711/9717/16-ц, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що неповідомлення страхувальника у встановлені строки страховика про настання страхової події є підставою для регресного позову у випадку, якщо з цих підстав у останнього виникли необґрунтовані виплати. В даному випадку, на місце ДТП викликались працівники поліції, адже був складений протокол, який в подальшому переданий до суду, де встановлені обставини ДТП та винним у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок якого трапилась вказана ДТП, визнано відповідача. Тобто, обставини та факт настання ДТП зафіксовано правоохоронними органами та встановлено постановою суду; відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності; позивач сам визнав дане ДТП страховим випадком, що підтверджується складеним страховим актом; позивач сам добровільно за попередньою згодою з потерпілим сплатив останньому страхове відшкодування, а отже, неповідомлення відповідачем позивача про настання страхового випадку не призвело до необґрунтованих виплат. Тож, позивач не надав жодних доказів на підтвердження обставин заподіяння йому збитків внаслідок ненадання відповідачем письмового повідомлення про ДТП, обґрунтованим є висновок про те, що внаслідок невиконання відповідачем обов`язку повідомити у письмовій формі позивача про ДТП протягом трьох робочих днів права позивача не були порушені, а позовні вимоги ґрунтуються на формальних підставах. А тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

В судове засідання представник позивача за довіреністю Алєксєєв В.В. не з`явився, до початку надано заяву від 15.05.2020 (надійшла до суду 01.06.2020р.), в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов, поданому до суду 01.06.2020, просив розгляд справи проводити без його участі та відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків:

встановлено, що 26.06.2014 об 11:50 на 10 км + 600 м автодороги Київ-Фастів сталася ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Рено, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША» за полісом АС/9135049. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносно автомобіля «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2014 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до даних страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША» за № ЦВ-24-8082 від 26.08.2014, до страхового відшкодування ФОП ОСОБА_3 підлягає сума 26188,29 грн. за проведення відновлювального ремонту.

Крім того, виконавцем послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу складено документи, які підтверджують розрахунок вартості витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: рахунок-фактура № РФ-12880 від 07.07.2014 та Акт огляду ТЗ, що підписано уповноваженою особою потерпілої сторони, якими виконавець робіт фактично визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Відповідності до п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту ЦВ-24-8082 від 26.08.2014 та на підставі вимог Закону, страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_3 в розмірі 26188,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 454 від 15.09.2014.

Слід зазначити, що спору щодо розміру страхової виплати немає.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як передбачено ч.2 ст.1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях.

Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16, а також у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №208/7291/13-ц.

Таким чином, суд, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, не погоджується, з тим, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред`явлення регресного позову до ОСОБА_1 , оскільки не ґрунтуються на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Перша» не надано будь-яких переконливих доказів про те, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвело до необґрунтованих виплат.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 1166, 1191, 1187, 993 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-84, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 354 ЦПК України щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 05 червня 2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька