"30" грудня 2020 р. Справа №489/5365/20
Провадження №2-к/489/1/20
УХВАЛА

30 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали клопотання інспекції Міністерствам по податкам та зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Брест про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест від 20 грудня 2018 року про стягнення коштів з ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання інспекції Міністерствам по податкам та зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Брест про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест від 20 грудня 2018 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 в розмірі 24 рубля 50 коп. Національного Банку Республіки Білорусь.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 467 ЦПК України, неявка сторін не є перешкодою для розгляду клопотання, оскільки будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи питання щодо надання дозволу на виконання вказаного рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» встановлює, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Крім того, ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено з підстав визначених ч. 2 ст. 468 ЦПК України.

Між Україною та Республікою Білорусь, як членами Співдружності Незалежних Держав укладено Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі Конвенція). Конвенцію ратифіковано із застереженнями Законом № 240/94-ВР.

Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції, Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Стаття 51 Конвенції вказує, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін:

а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень);

б) рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 53 Конвенції, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. До клопотання додаються:

а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення;

б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена;

в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання;

г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і прикладені до нього документи забезпечуються завіреним перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони або на російську мову.

Клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року за № 1092/5/54 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за № 573/15264, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні; клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням пункту 5.3 цієї Інструкції.

Рішенням Суду Московського району міста Бреста від 20 грудня 2018 року, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Морозовськ Ростовської області Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого підсобним робітником в ТОВ «КАВпак» і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Миколаєва Миколаївської області України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь відділу освіти Брестського міськвиконкому витрати, затрачені державою на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на державному утриманні, в порядку і розмірі, передбачених Урядом Респубілки Білорусь, починаючи стягнення з 13 листопада 2018 року і до припинення підстав стягнення. Стягнуто з ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 в дохід держави державне мито у розмірі 24 рубля 50 копійок з кожного.

З довідки заступника голови суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь, ОСОБА_1 була вчасно та належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду у відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу Республіки Білорусь. Підтвердження про її повідомлення міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з довідок заступника голови суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь, вказане судове рішення набрало законної сили 05 січня 2019 року і підлягає виконанню. Вказане судове рішення в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1 на території Республіки Білорусь не виконувалося.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України. Будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не встановлено. Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні, та порядок подання такого клопотання дотримані.

Підстав для відмови в задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачені ст. 468 ЦПК України, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання інспекції Міністерствам по податкам та зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Брест та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест Республіки Білорусь, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 462- 469 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання інспекції Міністерствам по податкам та зборам Республіки Білорусь по Ленінському району міста Брест про надання дозволу на виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест від 20 грудня 2018 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати рішення суду Московського району міста Брест від 20 грудня 2018 року, яке набрало законної сили 05 січня 2019 року, в частині стягнення державного мита на користь держави з ОСОБА_1 в розмірі 24 рубля 50 коп..

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Московського району міста Брест від 20 грудня 2018 року, яке набрало законної сили 05 січня 2019 року, в частині стягнення державного мита на користь держави з ОСОБА_1 в розмірі 24 рубля 50 коп.

Вказане рішення виконувати на території України з часу набрання ухвалою суду законної сили.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «30» грудня 2020 року.