ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5418/19
Провадження № 2/210/492/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" лютого 2020 р.
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 вмотивований тим, що 18.05.2019 року о 10год. 50хв. водій ОСОБА_2 на м-ні Сонячний, 34 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, керуючи транспортним засобом Ford Cargo 3542D номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, при цьому не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв зіткнення з автомобілем KIA Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.09.2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України. Після ДТП автомобіль відремонтовано у офіційному сервісному центрі - Автоцентр «Аеліта» в м. Дніпро, де було придбано автомобіль і де він перебував на сервісному обслуговуванні. Вартість відновлювального ремонту склала 164541,00грн. Транспортний засіб Ford Cargo 3542D номерний знак НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», тому страхувальником 18.07.2019 року виплачено їй 100000,00грн. Однак сума страхового відшкодування не покриває в повному обсязі понесені нею витрати на ремонт автомобіля. Крім того, внаслідок ДТП їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона пережила стрес, що супроводжувався нервовим навантаженням через відсутність автомобіля, необхідність їздити в м. Дніпро, докладати додаткових зусиль для організації повсякденного життя та роботи. Спроби вирішити питання у досудовому порядку не призвело до позитивних результатів, відповідач жодної суми не сплатив, в останній час не відповідає на дзвінки, тому вона змушена звернутися до суду.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою про перебування в провадженні суду зазначеної цивільної справи, копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками повернулися до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Правом надання відзиву на позов не скористався.
У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подав, крім того, позивача не заперечує проти заочного вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Так, судом встановлено, що транспортний засіб KIA Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.8).
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29.05.2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340грн. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 18.05.2019 року о 10год. 50хв. в м. Кривий Ріг, в Саксаганському районі, по м-ну Сонячний, 34, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Ford Cargo д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою,рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, при цьому не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв зіткнення з автомобілем KIA Sorento JC 5248д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався позаду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Постанова не оскаржена, набрала законної сили 10.06.2019 року (а.с.6).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного Ford Cargo 3542D номерний знак НОМЕР_6 , страхувальником якого є ТОВ «ВАЙТ» забезпечено страховим покриттям з 17.06.2018 року 16.06.2019 року, код страховика 129 - ПАТ «Брокбізнес» на підставі полісу №АМ/6113515 від 12.06.2018 року (а.с.9).
Пунктами 2, 4 Страхового полісу визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду , заподіяну життю та здоров`ю 200000,00грн., за шкоду, заподіяну майну - 100000,00грн. (а.с.9).
ПАТ «Брокбізнес» складено страховий акт №7957/1 від 08.07.2019 року, відповідно до якого комісія дійшла висновку, що заявлена подія є страховим випадком, сума страхового відшкодування склала 100000,00грн. (а.с.22-24). Позивач 18.07.2019 року отримала суму страхового відшкодування 100000,00грн. (а.с.32).
Разом із цим, за розрахунком позивача вартість відновлювального ремонту автомобіля KIA Sorento JC 5248 д.н.з. НОМЕР_5 склала 164541,00грн.
Вирішуючи спір в частині відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
В силу ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом 24.1, 24.2 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Матеріальна шкода, завдана позивачу, відшкодована страховиком, в розмірі ліміту відповідальності страховика 100000,00 грн.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Таким чином, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування має бути відшкодована страхувальником.
Проте, страхувальником є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ» (а.с.9), власником транспортного засобу самоскиду - Ford Cargo д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова, рами чи шасі НОМЕР_4 , що належить КП «Парковка та Реклама».
З матеріалів справи не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 на правовій підставі володіє цим транспортним засобом, або неправомірно заволодів цим транспортним засобом поза волею власника(страхувальника).
Також, існують розбіжності щодо номерного знаку транспортного засобу Ford Cargo 3542D - АЕ 3310 НОМЕР_7 - в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, у довідці про ДТП (а.с.6, 10), ВН1320ВР - у страховому полісі, страховому акті (а.с.9, 23), які не усунуто наявними у справі доказами.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
До позовної заяви не надано звіту (висновку спеціаліста/судового експерта) про оцінку вартості реальних збитків, проведеного спеціалістом (судовим експертом) на підставі спеціальних знань, із застосуванням положень відповідних нормативних актів, спеціальних програм для здійснення калькуляції вартості відновлювального ремонту тощо.
З наданих позивачем протоколів огляду автомобіля не вбачається, хто саме проводив такий огляд, а також чи був присутній при цьому відповідач, чи згоден він із описаними пошкодженнями; не надано до доказів попередження (запрошення) відповідача для участі в огляді ТЗ.
Суд позбавлений можливості встановити, що позивач ремонтувала саме ті пошкодження, які завданні ДТП від 18.05.2019р., а не вчиняла будь-які інші поліпшення свого транспортного засобу, що всі витрати, які були понесені відповідачем є необхідними та обґрунтованими.
Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, слід зазначити наступне.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки ОСОБА_1 дійсно зазнала моральних страждань у зв`язку з незручностями, пов`язаними з ремонтом автомобіля , докладала додаткових зусиль для організації повсякденного життя та роботи. З урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо моральної шкоди в розмірі 5000,00грн., що буде достатнім, на думку суду, для компенсації понесених нею страждань та переживань.
Вирішуючи питання відшкодування судових витрат в сумі 8000,00грн. суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги від 05.08.2019 року (а.с.36) та попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на 8000,00грн.(а.с.37), проте підтвердження внесення оплати в розмірі 8000,00грн., детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги - суду не надано, тому суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.
При зверненні до суду позивачем сплачено 845,41 грн. з урахуванням ціни позову, тому пропорційно до задоволених вимог суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 113,62 грн.
Керуючись ст.ст.1187, 1188 ЦК України, ст.ст.22, 24, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.4, 5, 13, 77, 121, 141, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.
В решті позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 113,62грн. (сто тринадцять гривень 62 коп.).
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н. Ю. Вікторович