Справа № 362/6589/19
Провадження № 2/362/937/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2020 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гнілуши С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування рішення житлової комісії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 та просив визнати протиправним та скасувати протокольне рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 № 14 від 08 жовтня 2019 року, затверджене наказом командира в/ч-0704 № 925 від 10.10.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване ним рішення є протиправним, оскільки воно прийнято на підставі Наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 р. № 20, який втратив чинність ще 06.10.2006 р. Зазначив, що у відповідності до діючої на момент прийняття оскаржуваного рішення Наказу Міністра оборони України № 577 від 06.10.2006 р., датою зарахування його на квартирний облік повинно бути 07.10.1993 р.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що оскільки датою засідання житлової комісії було 27.02.2002 року, а не 27.02.2007 року, як переконує позивач, то оскаржуване рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 № 14 від 08 жовтня 2019 року, прийнято відповідно чинного на той час Наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 р. № 20.
Заслухавши вступне слово представників сторін та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд становив наступні обставини та приходить до таких висновків.
ОСОБА_2 у період з 01 серпня 1987 року по 01 липня 2008 року проходив військову службу в Збройний Силах України, що підтверджується витягом з послужного списку позивача (а.с. 10).
З 09 червня 1993 року позивач перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_2 з членами родини, що підтверджується відповідною довідкою від 07 грудня 2000 року № 27 (а.с. 11).
Надалі позивач з 24 листопада 2006 року був переведений для проходження подальшої військової служби до в ч НОМЕР_1 в місто Васильків Київської обдає, де його протокольним рішенням засідання житлової комісії в ч А-0704 від 27 лютого 2002 року № 67 разом із родиною було зараховано на квартирний облік як такого, що не забезпечений житлом (а.с. 12).
Позивач звільнений у запас наказом Командувача Повітряних Сил ЗСУ № 232 від 01 липня 2008 року (а.с. 15).
Зі змісту довідки Васильківського ОМВК вбачається, що позивач перебуває на військовому обліку у Васильківському ОМВК з 11 серпня 2008 року (а.с. 16).
За зверненням позивача, протокольним рішенням відповідача від 08 жовтня 2019 року № 14 позивачу було відмовлено у перенесенні дати зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 09.06.1993 рік та залишено дату зарахування в загальній черзі з 03.03.1995 року без змін (а.с. 17).
Дане рішення було затверджено наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10.10.2019 року № 925 (а.с. 18).
За обставинами справи, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, оскільки відповідач послався на положення Наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, який втратив чинність 06 жовтня 2006 року на підставі Наказу Міністра оборони України № 577.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із статтями 34 та 37 Житлового кодексу УРСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Статтею 43 Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Наказ Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 року набув чинності вже під час перебування позивача па квартирному обліку 03.03.1999 року.
Вказаним наказом було затверджено Положення про порядок забезпечення жилою площею в збройних Силах України.
Відповідно до пункту 11 вказаного Положення військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами «а» і «б» пункту 27 Тимчасовою положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за останнім місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.
Відповідно до пункту 2 Наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 року було встановлено, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергової та позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом.
Із самого змісту Наказу вбачається, що його норми в частині обмеження строків перебування на квартирному обліку стосуються військовослужбовців при переміщенні по службі в інший гарнізон, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень.
Проте, позивач перебував на квартирному обліку з 09.06.1993 року в загальній черзі, а тому на нього не поширюються норми вказаного Наказу.
Також, позивач з родиною був залишений на квартирному обліку в загальній черзі з 03.03.1995 року на підставі вимог Наказу Міністра оборони України № 20 від 03.02.1995 року, який втратив чинність 06 жовтня 2006 року на підставі Наказу Міністра оборони України № 577, після якого набув чинності Наказ Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577.
Відповідно до пункту 3.7 Наказу від 06.10.2006 року № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачерговою одержання житла.
Вказана норма передбачена і пунктом 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців га членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 року № 1081, яким визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього час) перебування на облік), а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Аналогічна правова позиція була закріплена і в положеннях Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженій Наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу в перенесенні дати зарахування на квартирний облік з 03.03.1995 року на 09.06.1993 року та прийнятим рішенням порушено права позивача.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 31 Житлового кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки, ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.

Скасувати протокольне рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 № 14 від 08 жовтня 2019 року, затверджене наказом командира в/ч-0704 № 925 від 10.10.2019 року.

Вважати датою зарахування ОСОБА_2 із членами його сім`ї на квартирний облік 09 червня 1993 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 19 лютого 2020 року.