Ухвала

03 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 295/441/20

провадження № 61-15224ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Червоноармійської організації Українського товариства мисливців та рибалок Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду звернення та зобов`язання надати відповідь на звернення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті від нього заяв від 06 листопада 2019 року та від 10 грудня 2019 року; визнати протиправною (неправомірною) бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви від 12 грудня 2019 року та надання відповіді (несвоєчасний розгляд та надання відповіді); визнати неправомірними (протиправними) дії та бездіяльність відповідача щодо об`єктивного, всебічного, повного, вчасного розгляду його звернення від 12 грудня 2019 року та надання відповіді; зобов`язати відповідача розглянути його заяву від 12 грудня 2019 року відповідно до змісту викладеного в даній заяві та надати повну, всебічну, обґрунтовану, об`єктивну, письмову відповідь.

Червоноармійський районний суд Житомирської області рішенням від 17 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року, в задоволенні позову відмовив.

13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев