Єдиний унікальний номер 233/5131/19
Номер провадження 22-ц/804/357/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Мальованого Ю.М.,

суддів: Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,

розглянувши у м. Бахмут Донецької області у приміщенні суду в письмовому провадженні циві-льну справу № 233/5131/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року у складі судді Малінова О.С., -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Ук-рзалізниця»), який мотивований тим, що з 11 липня 2016 року по 24 квітня 2017 року він працю-вав оператором з обслуговування та ремонту вагонів 3 розряду виробничого підрозділу «Дебаль-цевське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». В даний час Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 перейменоване в Акціонерне товариство «Українська залізниця».

З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати йому заробітну плату. На час зві-льнення розмір нарахованої заробітної плати склав 7 429 грн. 12 коп., що підтверджується довід-кою, яку видано позивачу за місцем роботи.

На день звільнення відповідач з позивачем не розрахувався. У позові просив стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі з відрахуванням податків і інших обов`язкових платежів у розмірі 5 908 грн. 17 коп.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь позивача заборгованість по заробітній платі без утримання податків та інших обов`язкових зборів у розмірі 6 508 грн. 48 коп. В задоволенні реш-ти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач АТ «Укрзалізниця» в апеляційній скарзі по-силається на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що ма-ють значення для справи, просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні по-зову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дав нале-жної правової оцінки доводам відповідача, відхилив його посилання щодо наявності форс-мажорних обставин, які є причиною відсутності у відповідача первинних документів обліку фак-тично відпрацьованого позивачем робочого часу в період з 20 березня 2017 року по 24 квітня 2017 року.

Суд визнав єдиним належним та допустимим доказом у справі довідку про доходи, надану позивачем. Проте відповідно до статті 49 КЗпП України розмір заробітної плати працівника підт-верджується довідкою, виданою підприємством, на якому він працює або працював.

Форма довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням визначена Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуван-ням, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 439).

Відповідач звертає увагу апеляційного суду на те, що копія довідки про суму нарахованої заробітної плати за березень - квітень 2017 року, яку надав позивач на підтвердження своїх позо-вних вимог, має сумнівне походження, її форма і зміст не відповідають вимогам нормативних актів. Вона не містить обов`язкових реквізитів (найменування підприємства, кутовий штамп під-приємства, дату створення документа, вихідний номер), внаслідок чого такий доказ не можна визнати належним та допустимим.

Надана позивачем довідка про розмір заборгованості відповідачем не створювалась та пози-вачу не видавалась. Походження цього документу відповідачу не відомо.

Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року за-свідчено дату настання форс - мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьку та м. Дебальцево До-нецької області. Початком дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 берез-ня 2017 року.

Починаючи з 20 березня 2017 року, господарська діяльність та управління виробничими по-тужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрза-лізниця», що знаходиться в тому числі у м. Донецьку, м. Дебальцево Донецької області, перебу-ває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до оригіналів наказів, розпорядчих документів про затвердження та введення в дію штатного розпису, особової справи працівника, документів на підставі яких нараховувалась заробітна плата, табелів обліку робочого часу, документів про кількість днів невикористаної відпустки і часу простою та інших докумен-тів, які беруться до уваги при нарахуванні виплат всіх сум, що належать працівнику від підпри-ємства в день звільнення.

За фактом захоплення невідомими особами адміністративних будівель виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», а саме структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних переве-зень» та його виробничих підрозділів, за заявою відповідача порушено кримінальне провадження №0000286 за ознаками ст. 341 КК України.

Таким чином, починаючи з 20 березня 2017 року керівництво виробничо-господарською ді-яльністю у виробничому підрозділі «Дебальцевське вагонне депо» структурного підрозділу «До-нецька дирекція залізничних перевезень» та її працівниками здійснювалось невідомими третіми особами.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України» припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Лугансь-кої областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення, тому відповідач не має досту-пу до первинної документації, яка була створена виробничим підрозділом «Дебальцевське вагон-не депо», бо документи фізично знаходяться на непідконтрольній території.

Відповідач фактично відсутній за місцем ведення діяльності та розташування офісу, зокре-ма, у м. Дебальцеве Донецької області, місцем роботи позивача і цей факт зумовлений поважни-ми причинами.

Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України визнано, що терорис-тична загроза та загроза територіальній цілісності України, що супроводжується актами терориз-му, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно уне-можливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором.

Сам по собі факт звільнення позивача 24 квітня 2017 року не може бути підставою для за-доволення позовних вимог та стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 24 квітня 2017 року, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошово-му виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним ро-боту.

З 16 березня 2017 року до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних переве-зень» регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця» не надходило від бухгалтерії виробничого підрозділу «Дебальцевське вагонне депо», в якому працював позивач, первинних документів обліку робочого часу (оригінали або належно засвідчені копії) для нарахування та виплати заробітної плати, а саме: табель обліку робочого часу з відмітками про фактично відпра-цьований час, помісячний розрахунок заробітної плати, розрахунок невикористаних днів відпус-тки, за якими надається компенсація під час звільнення, тощо, які б могли підтвердили факт ро-боти позивача в період з 16 березня 2017 року по 24 квітня 2017 року.

Відсутність первинних документів не надає відповідачу підстав для підтвердження інфор-мації щодо фактичного виконання позивачем робіт, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань заробітної плати.

Позивач, проживаючи в м. Дебальцево Донецької області, мав об`єктивну можливість отри-мати у виробничому підрозділі «Дебальцевське вагонне депо» первинні документи з обліку праці та заробітної плати (табеля обліку робочого часу, журнал обліку приходу-уходу працівника, розпорядження про надбавки, тощо) та надати їх до суду першої інстанції на підтвердження своїх вимог, але такі документи позивачем до суду надані не були.

Відсутність в матеріалах справи вищенаведених первинних документів дає підстави вважа-ти, що позивач не працював з 16 березня 2017 року по 24 квітня 2017 року та табеля обліку вико-ристання робочого часу за квітень-червень 2017 року, як первинний документ, який кожного ро-бочого дня повинен фіксувати фактично відпрацьований час працівником, не складалися.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, наданим відповідачем, а саме довідці про доходи позивача № 947/2 від 09 вересня 2019 року та довідки розрахунку оплати се-редньої заробітної плати № 947/3 від 09 вересня 2019 року. Цими письмовими доказами підтвер-джується факт відсутності нарахувань заробітної плати позивачу у квітні 2017 року.

За даними бухгалтерського обліку структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця» на день звернення позивача до суду заборгованість із заробітної плати відсутня.

Вважає, що суд першої інстанції зробив упереджений висновок про те, що відповідач не спростував відомості щодо нарахованої позивачем заробітної плати за період з другої половини березня 2017 року по 24 квітня 2017 року, які зазначені в довідці (без № та дати), наданої позива-чем (а.с. 72-74)

Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_1 на час розгляду справи не наданий.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не переш-коджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійсню-ється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і ви-рішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідом-лення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної склад-ності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в су-довому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст. 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ці-ною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеля-ційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Матеріалами справи встановлено, що позов ОСОБА_1 подано до суду у серпні 2019 року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 1921 гривня.

Визначена позивачем у позові ціна позову складає 5 908 грн. 17 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ці-на позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупере-джений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту пору-шених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юриди-чних осіб, інтересів держави.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апе-ляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволен-ню з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31 жовтня 2018 року змінено тип Пуб-лічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Українська залізниця» (скорочене найменування - АТ «Укрзалізниця»).

Відповідно до ст. 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генера-льною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист вiд безробіття.

Частиною 3 ст. 43 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винаго-рода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець ви-плачує працівникові за виконану ним роботу; в період між переглядом розміру мінімальної заро-бітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (ст. 33 Закону).

Відповідно до ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

З записів у трудовій книжці ОСОБА_1 вбачається, що з 11 липня 2016 року він пра-цював у якості оператора з обслуговування та ремонту вагонів 3 розряду виробничого підрозді-лу «Дебальцевське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних пе-ревезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Україн-ська залізниця» (а.с. 8-16).

Позивач звільнений 24 квітня 2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажан-ням (наказ № 11/ос від 24.04.2017 року) (а.с. 15-16)

Відповідно до наданої позивачем довідки розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з березня 2017 року по квітень 2017 року складає 7 429 грн. 12 коп., зокрема за березень 2017 року - 2 567 грн. 58 коп., за квітень 2017 року - 4861 грн. 54 коп. (а.с. 7).

Згідно наданої відповідачем довідки № 947/2 від 09 вересня 2019 року дохід ОСОБА_1 , оператора виробничого підрозділу «Дебальцевське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень», у березні 2017 року склав 920 грн. 64 коп., у квітні 2017 року - 0,00 грн. Після утримання обов`язкових податків та зборів за березень 2017 року су-ма до виплати позивачу становить 732 грн. 08 коп. (а.с. 56).

Відповідно до відомості на виплату грошей № 12 за березень 2017 року ОСОБА_1 21 липня 2017 року отримав 732 грн. 08 коп. (а.с. 58-59).

Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК-5, ОК-7) в березні 2017 року за 31 день страхового стажу АТ «Українська залізниця» позивачу ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 2 567 грн. 58 коп.; за квітень 2017 року нарахування заробітної плати відсутні (а.с. 104, 105).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача за-боргованість по заробітній платі у розмірі 6 508 грн. 48 коп., суд першої інстанції виходив із до-веденості цієї суми.

Такий висновок суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, вихо-дячи з обставин справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можли-вість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Ко-жен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одер-жання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому ви-разі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у відповідача до 24 квітня 2017 року, звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 15).

На підтвердження заборгованості по заробітній платі позивач надав копію довідки про те, що йому нарахована заробітна плата за березень - квітень 2017 року в сумі 7 429 грн. 12 коп., до виплати за цей період становить 5 908 грн. 17 коп. Копія довідки підписана начальником відо-кремленого підрозділу «Дебальцевське вагонне депо» ОСОБА_4 та головним бухгалтером ОСОБА_3 (а.с. 7). Ані печаток, ані штампів підприємства, від імені якого видано довідку, вказаний документ не містить.

Апеляційний суд критично ставиться до довідки про нарахування сум заробітної плати та сум до її виплати, яка надана позивачем, оскільки вказана довідка не містить необхідних реквізи-тів, зокрема, номеру та дати її складення, печатки підприємства, за який період робочого часу нарахована така заробітна плата з зазначенням підстав її нарахування. В довідці не вказано, які податки та збори сплачені, або мають бути сплачені, в якій сумі.

Що стосується посадових осіб, які підписали вказану довідку, то матеріали справи не міс-тять документів на підтвердження їх повноважень на підписання та видачу довідок або інших документів бухгалтерського обліку.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обстави-ни, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або запе-речень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, позивач ОСОБА_1 , надаючи копію довідки про нарахування заробітної плати з березня 2017 року по 24 квітня у сумі 7 429 грн. 12 коп., не довів достовірності такої довідки, як доказу про наявність заборгованості АТ «Українська залізниця» саме в зазначе-ній у ній сумі.

Сам по собі факт звільнення позивача з роботи не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб системи персоніфікованого обліку Пенсій-ного фонду України (форма ОК-5, ОК-7) в березні 2017 року за 31 день страхового стажу АТ «Українська залізниця» позивачу ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 2 567 грн. 58 коп.; за квітень 2017 року відомості про нарахування відсутні (а.с. 104, 105).

З довідки про доходи № 947/2 від 09 вересня 2019 року (а.с. 56) вбачається, що ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за березень 2017 року у сумі 920 грн. 64 коп., з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів до виплати - 732 грн. 08 коп., яка ним отримана 21 липня 2017 року згідно відомості на виплату грошей № 12 за березень 2017 року (а.с. 58-59).

Отже, враховуючи інформацію з Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Ре-єстру застрахованих осіб системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК-5, ОК-7) та довідку відповідача про часткову сплату заборгованості по зарплаті за березень 2017 року, у відповідача АТ «Українська залізниця» перед позивачем ОСОБА_1 мається заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року у розмірі 1646 грн. 94 коп. (2 567,58 - 920,64), яка підлягає стягненню.

Що стосується заборгованості за інший період, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами нарахування йому заробітної плати за період з 1 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року.

Тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 1 по 24 квітня 2017 року відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що ма-ють значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення заро-бітної плати у сумі 6 508 грн. 48 коп. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про час-ткове задоволення позовних вимог у розмірі 1 646 грн. 94 коп., яка є заборгованістю по заробіт-ній платі за березень 2017 року.

Зазначена сума підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізич-них осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 По-даткового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної ін-станції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розгля-дом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення;

розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інста-нції.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних ви-мог, тому має бути вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з роз-глядом справи як у суді першої інстанції, так і понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За подання позовної заяви позивач судовий збір не сплачував. Від сплати судового збору він звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рі-шення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на ко-ристь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша час-тина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не біль-ше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі становить 5 908 грн. 17 коп., один відсоток від якої становить 59 грн. 08 коп.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Держав-ний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року, в якому позивач звернувся до суду, встановлено у розмірі 1 921 гривня.

Відповідно до п/п 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору ста-новить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скар-ги.

Тобто, з позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по 24 квітня 2017 року в сумі 5 908 грн. 17 коп. підлягав сплаті су-довий збір у розмірі 768,40 грн. (5 908,17 грн. х 1%, але не менше 1 921 грн. х 0,4).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються у розмірі 1 646 грн. 94 коп., що становить 27,88% ((1646,94 х 100%) : 5908,17) від заявленої позивачем суми заборгованості.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підля-гає стягненню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді першої інстанції, в сумі 214 грн. 23 коп. (768,40 х 27,88 : 100).

За подання апеляційної скарги, оспорюючи стягнуту судом першої інстанції суму 6508 грн. 48 коп., відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 грн. (а.с. 75).

Пропорційно задоволеним апеляційним вимогам, відповідачу підлягає відшкодуванню за рахунок держави судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 831 грн. 25 коп. (1 152,60 грн. - (214,23 х 150%)).

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволь-нити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2019 року скасувати.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по заробітній платі за бе-резень 2017 року у розмірі 1 646 (одна тисяча шістсот сорок шість) грн. 94 коп.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті заборгованості по заробітної платі у розмірі 1 646 грн. 94 коп. здійснити утримання з цієї суми передбачених зако-ном податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 23 коп.

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» за рахунок держави у по-рядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 831 (вісімсот три-дцять одна) грн. 25 коп. за подання апеляційної скарги.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (, юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач: Ю.М. Мальований

Судді: О.Д. Канурна

Л.І. Соломаха