Справа № 629/5537/19
Провадження № 2/629/142/20
11.02.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Котяй А.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Лозова Харківської області цивільну справу № 629/5537/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, представник позивача адвокат Халілова Наталія Кронидівна,-
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 57 600, 00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2018 року відповідач прийнятий на роботу водієм автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 №АІ 9035 ЕВ автоколони №2 служби експлуатації транспорту автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» та йому доручено за його згодою виконувати додаткові обов`язки в порядку суміщення посади експедитора. Представник позивача вказує, що між ТОВ «Комплекс Агромарс» та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну відповідальність. Згідно умов п.1 Договору №841-Е від 22.11.2018 року, а саме п.п. «в» та «г», ОСОБА_1 , відповідач взяв на себе обов`язок: вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Так, відповідно до акту прийому-передачі тари №КА-00001600/Т від 15.01.2019 року, відповідач отримав від контрагента ТОВ «Статус Еворд» зворотну тару у кількості 900 штук ящиків жовтих фірмових, проте на склад порожню зворотню тару від ТОВ «Статус Еворд» у кількості 400 штук так і не здав. Заставна вартість одного ящика за згодою сторін становить 120,00 грн. без ПДВ. На основі повернутого акту прийому-передачі тари №КА-00001600/Т від 15.01.2019 року, ТОВ «Комплекс Агромарс» видано Наказ «Про відшкодування збитків» №13-2 від 22.01.2019 року, відповідно до якого, нестача ящиків складає: 400 штук*144,00 грн. з ПДВ (ціна ящика) =57 600,00 з ПДВ. Недотримання відповідачем Посадової інструкції стало причиною виникнення збитків. Враховуючи вище викладене, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником.
13.11.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але ОСОБА_1 відзиву так і не надав.
Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Не явка сторін та не надання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини.
21.11.2018 року відповідач прийнятий на роботу водієм автофургону та рефрижератора DAF FT CF 85.410 №АІ 9035 ЕВ автоколони №2 служби експлуатації транспорту автотранспортного
парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» з 22.11.2018 року, за його згодою доручено виконувати додаткові обов`язки в порядку суміщення посади експедитора в межах встановленої тривалості робочого дня із доплатою 0,25 посадового окладу експедитора, про що свідчить Наказ №744 КА/к-п від 21.11.2018 року(а.с.9).
Як вказує позивач, між ТОВ «Комплекс Агромарс» та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну відповідальність. Згідно умов п.1 Договору №841-Е від 22.11.2018 року, а саме п.п. «в» та «г», ОСОБА_1 , відповідач взяв на себе обов`язок: вести облік, складати і передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Однак згідно матеріалів справи, а саме наявної в матеріалах копії Договору №841-Е про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.11.2018 року(а.с.13), судом встановлено відсутність п.п. «в» та «г» в договорі та в договорі відсутній обов`язок відповідача, зазначений в позові.
Відповідно до акту прийому-передачі тари №КА-00001600/Т від 15.01.2019 року(а.с.17), відповідач отримав від контрагента ТОВ «Статус Еворд» зворотну тару у кількості 500 (літерами вказано дев`ятсот) штук ящиків жовтих фірмових, на склад порожню зворотню тару від ТОВ «Статус Еворд» відповідач здав у кількості 500 штук. В акті прийому-передачі №КА-00001600 від 15.01.2019 року(а.с.18), зазначено, що контрагентом повернуто 900 (літерами вказано дев`ятсот).
Як вказує позивач, заставна вартість одного ящика за згодою сторін становить 120,00 грн. без ПДВ. На основі повернутого акту прийому-передачі тари №КА-00001600/Т від 15.01.2019 року, ТОВ «Комплекс Агромарс» видано Наказ «Про відшкодування збитків» №13-2 від 22.01.2019 року(а.с.19-20), відповідно до якого, нестача ящиків складає: 400 штук*144,00 грн. з ПДВ (ціна ящика) =57 600,00 з ПДВ.
23.01.2019 року було складено відмову водія/експедитора ОСОБА_1 від ознайомлення з вище вказаним наказом(а.с.21), в якому підпис відповідача відсутній.
Як зазначає позивач в позові, недотримання відповідачем Посадової інструкції стало причиною виникнення збитків. ТОВ «Комплекс Агромарс» надав листи-ознайомлення з інструкцією водія по перевезенню м`ясопродукції та посадовою інструкцією експедитора по перевезенню м`ясопродукції(а.с.10-11), а також надав копію Посадової інструкції(а.с.32-48), однак суд не може встановити, чи дійсно саме ця посадова інструкція малася на увазі, коли ОСОБА_1 знайомився з нею, чи змінювався текст посадової інструкції з моменту ознайомлення.
Згідно з ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
За наявності зазначених підстав та умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала.
Таким чином, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі ст. 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст.130 КЗпП України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Згідно зі ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затвердженого постановою Державного комітету ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року №477/24, експедитори при перевезенні вантажів належать до посад або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.
У пункті 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що виходячи з вимог ст.15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП України неодержані підприємством, установою, організацією прибутки не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню працівником.
Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст.138 КЗпП України).
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, позивач зазначав, що дії відповідача спричинили нестачу ввірених йому матеріальних цінностей, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі тари.
Разом з тим, які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння шкоди, як обов`язкові умови покладення на працівника матеріальної відповідальності, в суді позивачем не доведено, так як відсутні докази, що працівника було ознайомлена з текстом посадової інструкції, який було надано суду.
Не доведено в суді також і того, що керівництвом товариства після отримання актів приймання-передачі вживалися достатні заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, пояснення у відповідача з приводу складених актів по факту нестачі тари не відбиралися, службове розслідування фактів нестачі продукції не проводилося.
Не доведено в суді й того, що товариство створило належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей, як це передбачено договором про повну матеріальну відповідальність.
Доказів наявності протиправної поведінки відповідача, або його винних дій чи бездіяльності, що призвели до нестачі м`ясопродукції, а також причинного зв`язку між його винними діями чи бездіяльністю і шкодою, яка заподіяна, позивачем не наведено.
Таким чином з наявних у справі доказів, не можна дійти висновку, що винними протиправними діями відповідача підприємству заподіяно матеріальної шкоди і відповідач має нести цивільну відповідальність.
Відтак, належні, достатні і допустимі докази про обставини заподіяння шкоди, необхідні для покладання на особу матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну працівником при виконанні трудових обов`язків суду не подано.
Таким чином суд вважає, що підстави для задоволення позову позивачем не доведено, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.
Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першою, другою статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову у позові, покладає судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем, на останнього.
На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», ст.ст.130, 134, 138 КЗпП України, керуючись ст.ст.4, 12,81,141,259,264,265 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником - відмовити.
Повний текст рішення було виготовлено 17.02.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т.О.Каращук