Справа № 2-84/11
Провадження № 6/263/183/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» ,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. звернувся до суду з поданням в якому просить дозволити звернення стягнення на майно боржника, а саме: на 1/4 частину нежитлової будівлі (готельний комплекс), загальною площею 1760,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, з метою подальшої реалізації в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя по справі № 2-84/11.

В обґрунтування вимог зазначено, що в його провадженні перебуває виконавче провадження № 62461994 з примусового виконання виконавчого листа № 2/84/11, виданого 30.09.2011 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" заборгованість в загальному розмірі 102 898,31 доларів США. В межах вказаного виконавчого провадження ним 03.07.2020 року була винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди, а також постанова про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. В межах зазначеного виконавчого провадження, з метою виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості приватним виконавцем були направлені запити на адреси реєструючих органів: Державна служба морського та річкового транспорту України, ТУ Держгеокадастру у Донецькій області, ТУ Держпраці у Донецькій області, ТУ Держпродспоживслужби в Донецькій області, ТСЦ МВС а також на адреси банківських установ. Згідно відповідей на запити Державної фіскальної служби вставлено, що джерела отримання доходів боржника відсутні, однак у боржника відкриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Укрсоцбанк» («Альфа-Банк»). Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України пенсію боржник не отримує, інформація про отримання боржником доходу за трудовими та цивільно-правовими договорами та про останнє місце роботи відсутня, згідно повідомлення МВС за боржником зареєстровано транспортний засіб автомобіль марки ФОТОН, 2005 р/в, д/н. НОМЕР_1 . 28.07.2020 р. винесено постанову про арешт коштів боржника, що перебувають на рахунках в АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк» та АТ «Альфа-Банк». Згідно повідомлень банківських установ, кошти на арештованих рахунках боржника відсутні. Станом на 24.09.2020 р. вимоги виконавчого документа боржником залишаються не виконаними, будь яких дій спрямованих на виконання не здійснено, декларацію про майновий стан не подано. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником - ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме на Ѕ частину нежитлової будівлі (готельний комплекс), за адресою: АДРЕСА_1 . Також згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на ј частини зазначеного вище нежитлового приміщення належить ОСОБА_2 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя по справі № 0538/2117/2012 від 22.11.2012. Тобто, даним рішенням фактично встановлено, що ОСОБА_1 також належить ј частина вищезазначеного нежитлового приміщення, як набуте під час шлюбу та є предметом спільної сумісної власності. Однак, боржником право власності на зазначену частку майна зареєстровано не було, у зв`язку з чим, звернути стягнення на майно боржника не виявляється можливим.

Відсутність зареєстрованого речового права перешкоджає зверненню стягненню на належне боржнику нерухоме майно, тому він звернувся до суду з даним клопотанням.

08.10.2020 року представником боржника адвокатом Поповим В.М. до суду наданий відзив на подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В., в якому він просить відмовити у задоволенні вказаного подання з наступних підстав. Вважає, що , у приватного виконавця не виникло право звернення стягнення на нерухоме майно боржника, оскільки ним не здійснено всіх можливих заходів по виконавчому провадженню, які свідчили б про відсутність у ОСОБА_1 іншого майна, на яке можна звернути стягнення та про неможливість задоволення вимог стягувана за рахунок виявленого виконавцем рухомого майна, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що приватним виконавцем подаються докази наявності у боржника рухомого майна, а саме: автомобіля ФОТОН, д. н. НОМЕР_1 , при цьому не надано доказів здійснення ним дій, як щодо визначення вартості цього майна з метою вирішення питання про її достатність або недостатність для задоволення вимог стягувана, так і здійснення дій в належному та достатньому обсязі для звернення стягнення на зазначене рухоме майно. Положення ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 366 ЦК України не надають виконавцю свободи в зміні на власний розсуд черговості звернення стягнення на майно боржника та пов`язують виникнення права у виконавця на звернення стягнення на нерухоме майно боржника саме із встановленням факту відсутності та/або недостатності коштів/вартості рухомого майна, а не з припущеннями про їх недостатність. Також, положеннями ст. 366 Цивільного кодексу України встановлено порядок звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, згідно з яким звернення стягнення на частку у спільній частковій власності здійснюється у разі недостатності іншого майна, на яке може бути звернено стягнення. Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка мається у матеріалах справи, боржник є власником нерухомого майнапо АДРЕСА_2 , зокрема, гаражу № НОМЕР_2 , комплексу нежитлових будівель по АДРЕСА_3 , а також будинку по АДРЕСА_4 . Виконавцем не надаються докази здійснення ним дій, спрямованих на звернення стягнення на зазначені об`єкти нерухомого майна. Виконавцем не обґрунтовано можливість здійснення за Боржником державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя у справі №0538/2117/2012 від 22.11.2012 р. Обставини справи № 676/1314/19, за якими Верховний Суд прийшов до висновків щодо застосування положень ст. 440 ЦПК України, не відповідають спірним обставинам справи, оскільки розмір частки Боржника у праві власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , у рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя у справі №0538/2117/2012 від 22.11.2012 визначено не було, а безпосередньо право власності Боржника на частку у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою АДРЕСА_1 , вже зареєстровано у встановленому Законом порядку у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що прямо зазначено приватним виконавцем у зазначеному поданні. Крім того, вважає, що приватним виконавцем невірно обрано територіальну підсудність для звернення з поданням, оскільки спірне нерухоме майно розташовано у Лівобережному районі м. Маріуполя.

16.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. надана відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відзив представника боржника адвоката Попова В.М. є необґрунтованим та не відповідає дійсності з огляду на наступне. Представник боржника стверджує що у боржника наявне рухоме та нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом, а саме: автомобіль «ФОТОН», державний номер НОМЕР_1 ; гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 ; комплекс будівель по АДРЕСА_3 ; житловий будинок по АДРЕСА_5 (1/2 частина). Однак, у приватного виконавця відсутня можливість звернути стягнення на вказане майно, оскільки деякі об`єкти не перебувають у власності боржника, а деякі передані останнім в іпотеку, а саме: гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 було відчужено боржником на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2010 номер 4953, посвідчений приватним нотаріусом Дубровською О.А. Комплекс будівель по АДРЕСА_3 (282,6 кв.м) було відчужено у боржника в примусовому порядку про що свідчить запис в ДРРП про підставу виникнення права власності на вказане майно за іншою особою - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 04.03.2013 року за № 839, видавник приватний нотаріус Сахова М.А. На нежитлову будівлю по АДРЕСА_3 (923,6 кв.м.) встановлена заборона на відчуження на підставі договору іпотеки від 18.08.2008 за № 4950 видавник приватний нотаріус Чичекова О.А. Щодо житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_5 (1/2 частина), то, по-перше, звернення стягнення на житловий будинок, відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» здійснюється в останню чергу, по-друге, на частину будинку, належну боржнику, встановлена заборона на реалізацію на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя. Також, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником зареєстровано право власності на будівлі, загальною площею 1517,5 кв. м по АДРЕСА_6 , однак вказане майно перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки від 19.09.2007 р. за № 2778, посвідченого приватним нотаріусом Ковальовою Я.В. Згідно даних реєстру речових прав боржник також володіє 1/2 частиною нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , однак вказаному приміщенню внаслідок реконструкції було присвоєно адресу: АДРЕСА_7 , тобто в ДРРП наявна подвійна реєстрація одного й того ж об`єкта. Крім того, автомобіль ФОТОН, д/н НОМЕР_1 , який належить боржнику, перебуває у розшуку з 26.04.2016 р.

Щодо територіальної підсудності приватний виконавець зазначає, що ч. 1 ст. 440 ЦПК України передбачає, що суд, що розглядав справу як суд першої інстанції може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набабрало законної сили. Оскільки ч. 10 ст. 440 ЦПК України, яка регламентує питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, не встановлює конкретний суд, до якого скеровується подання, то відповідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України має бути застосована аналогія закону. Тобто вказані правовідносини по суті є аналогічними та саме тому питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, повинно вирішуватись судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В попередніх судових засіданнях приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. заявлене подання підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі та зазначив, що звернення стягнення на вказане майно забезпечить виконання судового рішення. В подальшому надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в попередніх судових засіданнях підтримав подання приватного виконавця та просив задовольнити, вказав на те, що посилання представника боржника - адвоката Попова В.М. щодо нездійснення приватним виконавцем оцінки транспортного засобу боржника ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки автомобіль перебуває у розшуку. В подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Попов В.М. у попередніх судових засіданнях заперечував проти задоволення подання, з підстав зазначених у відзиві. У судове засідання, призначене на 02.11.2020 року не з`явився, подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що по справі ведуться переговори щодо укладення мирової угоди.

Враховуючи, що кожна сторона надала відповідні пояснення щодо вказаного подання, стислі строки розгляду вказаної категорії справ, а також той факт, що ч.11 ст.440 ЦПК України не передбачена обов`язкова участь боржника або заінтересованої особи, суд вважає за можливе закінчити розгляд подання за відсутністю сторін.

Щодо клопотання представника боржника адвоката Попов В.М. про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що по справі ведуться переговори щодо укладення мирової угоди, суд приходить до наступного.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 434 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

У зв`язку з наведеним, оскільки боржником або його представником на підтвердження посилань, зазначених у клопотанні про проведення переговорів щодо укладання мирової угоди, не надано жодних об`єктивних доказів, іншими учасниками вказаний факт не підтверджено, тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду подання, що в свою чергу не є порушенням права на справедливий судовий захист та не перешкоджає боржнику у доступі до правосуддя, оскільки укладання мирової угоди можливе також на стадії виконання судового рішення.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 30.09.2011 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя видано виконавчий лист на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області по справі № 2-84/11, яким ухвалено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк Форум в особі Маріупольської філії Публічного акціонерного товариства Банк Форум, розташованого за адресою: 87500, м. Маріуполь, Донецька область, провулок Нахімова, 6, на рахунок № НОМЕР_3 у Маріупольській філії ПАТ Банк Форум, МФО 394653, , заборгованість за договором кредиту №0074/08/15-Z від 14 березня 2008 року у розмірі 102 898, 31 доларів США (сто дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім доларів 31 цент) та штраф за невиконання обов`язків щодо перестрахування предмета застави у розмірі 5000 гривень (п`ять тисяч гривень).

05.03.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста», про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження по справі №2-84/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №0074/08/15-Z, а саме: стягувача з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» (, місце знаходження: вул. Олексія Терьохіна, буд. 8А, офіс 111, м. Київ, 04080).

03.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62461994 з примусового виконання виконавчого листа № 2-84/11, виданого 30.09.2011 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя, яка 06.07.2020 року була відправлена сторонам виконавчого провадження за вих. №3778, що підтверджується списком №46 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та чеком ПН 55.

03.07.2020 р. приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, відповідно до якої 28.07.2020 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження № 37501022 у вигляді арешту всього нерухомого майна ОСОБА_1 . Вказана постанова 06.07.2020 року була відправлена сторонам виконавчого провадження за вих. №3809, що підтверджується списком №46 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та чеком ПН 55.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №217904705 від 27.07.2020 р. за боржником - ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме на Ѕ частину нежитлової будівлі (готельний комплекс), за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №217906243 від 27.07.2020 р. ј частини нежитлового приміщення (готельного комплексу), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя по справі № 0538/2117/2012 від 22.11.2012 р., відповідно до якого визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину готельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , та знято арешт з 1/2 частини вказаного готельного комплексу, накладений актом опису та арешту майна від 14 грудня 2011 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Буханцовим О.В.

Згідно відповіді на запит Державної фіскальної служби №82618749 від 03.07.2020 року вставлено, що у боржника ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , відкриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Укрсоцбанк».

Постановою приватного виконавця від 28.07.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать баржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням суми основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 113188,14 дол. США. Вказана постанова 28.07.2020 р. направлена сторонам виконавчого провадження для відома, а також АТ КБ «Приватбанк», АТ «Альфа-банк», АТ «Універсал банк», вих.№4717.

Згідно повідомлення АТ «Альфа-банк» №70652/26-б/б від 18.08.2020 року постанова про арешт коштів боржника не прийнята до виконання у зв`язку з відсутністю в банку рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

З відповіді на запит Державної фіскальної служби №86847734 та №86847722 від 23.09.2020 року вбачається, що боржника ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 знято з обліку у контролюючих органах, інформація щодо джерел отримання доходів від ДРФО відсутня.

Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України № від 23.09.2020 року та № від 23.09.2020 року пенсію боржник не отримує, інформація про отримання боржником доходу за трудовими та цивільно-правовими договорами та про останнє місце роботи відсутня.

Відповідно відповіді на запит МВС щодо зареєстрованих боржником транспортних засобів №86847742 від 23.09.2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано вантажний автомобіль марки ФОТОН, 2005 р/в, д/н. НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області №49/24-8/01-2018 від 13.02.2018 р. за даними інформаційно-пошукової системи «Відеоконтроль-Рубіж» станом на 10.02.2018 р. транспортні засоби ФОТОН, д/н. НОМЕР_1 , та ВАЗ 21093, д.н. НОМЕР_5 перебувають у розшуку за категорією «розшук майна боржників» за постановою ВП №49702584, відомості внесені 26.04.2016 р.

З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 67144689 від 27.07.2020 року вбачається, що 27.07.2020 року внесено реєстраційний запис № 27969960 про арешт рухомого майна ОСОБА_1 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. від 03.07.2020 року у виконавчому провадженні № 62461994.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту частково задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину готельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , знято арешт з 1/2 частини готельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , накладений актом опису та арешту майна від 14 грудня 2011 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Буханцовим О.В.

На підставі вказано рішення за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на 1/4 частину готельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №217906243 від 27.07.2020 р.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №228310806 від 16.10.2020 р. гараж, загальною площею 21,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_8 , належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 4953 від 22.12.2010 р., посвідчений приватним нотаріусом Дубровською О.А. Комплекс нежитлових будівель загальною площею 282,6 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_4 , в результаті його придбання з прилюдних торгів.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №228315903 від 16.10.2020 р. вбачається, що на нежитлову будівлю загальною площею 923,6 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , встановлена заборона на відчуження на підставі договору іпотеки від 18.08.2008 за № 4950 видавник приватний нотаріус Чичекова О.А.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №228311584 від 16.10.2020 р. на 1/2 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_5 , яка належить боржнику ОСОБА_1 , накладений арешт на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10.02.2011 року по справі №2-355/11.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №228375316 від 16.10.2020 р., за боржником зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1517,5 кв. м по АДРЕСА_6 , однак вказане майно перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки від 19.09.2007 р. за № 2778, посвідченого приватним нотаріусом Ковальовою Я.В.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч.1 та п.4 ч. 3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У відповідності до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Разом із тим, відповідно до ст.76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи на підставі будь-яких даних, які є доказами. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження виконавець має право стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно, що належить боржнику від інших осіб. Після надходження відомостей про наявність боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає і реалізує в установленому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

На підставі ч. 1ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За ч. 2ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Зі змісту зазначених норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (із змінами) регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення, визнання та захисту державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Відповідно до ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При винесенні ухвали суд бере до уваги, що рішення не виконані і не втратили своєї законної сили. Судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

Судове рішення по справі є актом, яким підтверджується наявність або відсутність спірних правовідносин, його конкретний зміст і в такий спосіб спірні правовідносини перетворюються в безспірні, підлягаючими примусовому виконанню. Судове рішення це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За приписами ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Щодо посилань представника боржника адвоката Попова В.М. про невірно обрану територіальну підсудність, суд зазначає наступне.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) врегулюються Розділом VI ЦПК України.

Згідно частини 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконання судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Доводи адвоката Попова В.М. про те, що звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому прядку, повинно розглядатися за правилами виключеної підсудності є необґрунтованими, оскільки правила частини 1 статті 30 ЦПК регулюють умови визначення підсудності спорів, які розглядаються за правилами позовного провадження, та не регулюють підсудність процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах.

З урахуванням наведеного, а також того, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя по справі № 0538/2117/2012 від 22.11.2012 за ОСОБА_2 визнано право власності на ј частину готельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , тобто, даним рішенням фактично встановлено, що ОСОБА_1 також належить ј частина вищезазначеного нежитлового приміщення, як такого, що було набуте під час шлюбу та є предметом спільної сумісної власності, однак, боржником право власності на зазначену частку майна зареєстровано не було, суд вважає, що приватним виконавцем доведені обставини, що підтверджують передбачені Законом підстави, які б свідчили про необхідність звернення стягнення на нерухоме майно боржника, тому подання є обґрунтованим і підлягає задоволенню з метою забезпечення виконання судового рішення та захисту порушених прав стягувачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.260, 440 Цивільно процесуального кодексу України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, боржник ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,- задовольнити.

Надали дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Григорчуку Павлу Васильовичу звернути стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника ОСОБА_1 , а саме: на 1/4 частину нежитлової будівлі (нежитлова будівля, готельний комплекс), загальною площею 1760,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Опис: А-2 нежитлова будівля (готельний комплекс), А/п підвал, А/м мансарда, а ганок, а1 ганок, а2 ганок, а3 ганок з навісом, з метою подальшої реалізації в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя по справі № 2-84/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Копію ухвали суду направити на адресу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича (87555, м. Маріуполь, пр. Миру, 85а, офіс 9) та до відома сторонам по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Г. Шатілова