ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/623/20 Справа № 204/747/19 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору підряду, стягнення матеріальної і моральної шкоди, а також пені за прострочення виконання робіт (надання послуг),-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору підряду, стягнення матеріальної і моральної шкоди, а також пені за прострочення виконання робіт (надання послуг).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 27 квітня 2018 року він звернуся до пункту приймання хімчистки "ARGENTA" з питанням про можливість надання послуги по здійсненню хімічної чистки пари зимових черевиків зі шкіри, які були забруднені, шляхом обробки в домашніх умовах засобом по догляду за взуттям (спрей для взуття без кольору). Внаслідок обробки зазначеним засобом, на взутті з`явилося нерівномірне потемніння деяких ділянок поверхні. Оригінальний колір взуття - золотистий. Однозначної відповіді від співробітника пункту приймання він не отримав, проте його запевнили, що після вивчення забруднення майстром, представники хімчистки зв`яжуться з ним телефоном і погодять подальші дії - намагатися здійснити чистку або повернути йому взуття в поточному стані. На підставі даної інформації він прийняв рішення про передачу взуття для надання послуги. Вартість послуги складала 300 грн., які були ним сплачені одразу при передачі речей - 27 квітня 2018 року. На підтвердження отримання від нього речей для чистки і грошових коштів в оплату робіт, йому був наданий акт приймання-передачі, в якому, в якості виконавця була зазначена ФОП ОСОБА_2 . Будь-яких інших розрахункових документів при отриманні грошових коштів не оформлялося і йому не надавалося. Даний акт приймання-передачі містить умови щодо суб`єктів взаємовідносин (Виконавця та Замовника/Споживача), предмету домовленостей, вартості і строків виконання робіт. Таким чином, між ним, як споживачем, і відповідачем, як виконавцем, був укладений договір побутового підряду. Згідно умов, що були погоджені у вказаному акті приймання-передачі, ФОП ОСОБА_2 зобов`язалася виконати (надати) послугу в строк до 23 травня 2018 року. Проте, в даний строк виконавець послугу не надав. Будь-які співробітники виконавця з позивачем на зв`язок не виходили (з метою погодити можливість здійснити чистку або повернути йому взуття в поточному стані), у зв`язку з чим він розумів, що виконавець оцінив забруднення і прийшов до висновку про можливість здійснити чистку і додаткове погодження з ним не потрібне. 05 червня 2018 року він самостійно звернувся до пункту приймання хімчистки " ARGENTA ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) з метою отримати інформацію про стан надання послуг. Співробітник пункту приймання повідомив його, що послуги надані, пред`явив йому черевики і запропонував забрати їх в обмін на його екземпляр акта приймання-передачі. Проте, він відмовився забрати взуття, оскільки виявилося, що виконавець, замість чистки речі, самостійно прийняв рішення про фарбування виробу. Внаслідок цього взуття було перефарбовано у більш темний колір. Проте, внаслідок недбалого фарбування, частина черевиків, що була закрита декоративною накладкою, залишилася у первісному кольорі, що дало йому змогу довести, що послуга надана неякісно і замість чистки, черевики були пофарбовані, хоча співробітник пункту приймання заперечував це. Позивач вважає, що даними діями Виконавець допустив порушення ч. 11 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Для вирішення спірного питання, на наступний день, 06 червня 2018 року, позивач мав спілкування з менеджером даної хімчистки. У період з 07 червня 2018 року по 22 черванґя 2018 року з позивачем ніхто з представників виконавця на зв`язок не виходив з метою погодження своїх дій. 22 червня 2018 року ОСОБА_1 зателефонував співробітник пункту приймання і повідомив, що послуги надані і речі готові. Прибувши в той же день до пункту приймання хімчистки "ARGENTA" він виявив, що черевики були очищені від темної фарби, проте оригінальний колір їм повернуто не було. Натомість вони стали більш світлого кольору. Співробітник пункту приймання пред`явив йому черевики і запропонував забрати їх в обмін на його екземпляр акта приймання-передачі. Забирати речі у такому стані він відмовився і власний екземпляр акта приймання-передачі також залишив у себе. Співробітник пункту приймання за його проханням зателефонував виконавцю, який повідомив йому, що за його думкою послуга надана вчасно і в повному обсязі, у зв`язку з чим він відмовляється задовольняти і розглядати будь-які претензії позивача. З огляду на наведене, позивач вважає, що у наданій послузі є істотний недолік, а саме: зміст замовленої ним послуги, полягав в очищенні забруднених черевиків в обумовлений строк, а саме до 23 травня 2018 року; натомість виконавцем було спочатку здійснено фарбування черевиків, а потім їх чистка від нанесеної фарби, внаслідок чого їх колір змінився, порівняно з первісним. І їх поточний колір не задовольняє позивача, як замовника послуг (споживача); також вважає, що внаслідок фарбування черевиків і подальшого їх хімічного очищення від нанесеної фарби, фізичний стан і властивості матеріалу, з якого виготовлені черевики, погіршився; строк виконання робіт/надання послуг прострочено і складає 30 днів. 05 вересня 2018 року ним поштою направлялася письмова вимога до відповідача щодо розірвання договору і відшкодування завданих збитків. Проте, відповідач ухилився від її отримання і лист було повернуто позивачу 04 жовтня 2018 року. Позивач вважає обґрунтованими і вмотивованими підстави для розірвання договору. Таким чином, вартість черевиків, які зіпсовані/пошкоджені внаслідок неналежного надання послуги Виконавцем, є збитками, які він поніс і, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі. На сьогоднішній день повна вартість зимових черевиків цієї ж торгової марки, аналогічного фасону і матеріалу, становить 2 389 грн. Крім того, його збитками є ті видатки, які він вже поніс і очікує понести у майбутньому для відновлення свого порушеного права. Виходячи з вищевикладеного вважає, що неправомірними діями відповідача йому були спричинені збитки в загальній сумі 2726 грн. 20 коп. Крім того, позивач вважає, що протиправними (неправомірними) діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 2000 грн. Вважає, що Виконавець має сплатити йому відповідну пеню за прострочення виконання робіт/надання послуг. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір побутового підряду, що укладений між ним і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , письмово оформлений у вигляді акта приймання-передачі від 27 квітня 2018 року; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь збитки в сумі 2 726 грн. 20 коп., завдану моральну шкоду у розмірі 2000 грн., пеню за прострочення виконання робіт/надання послуг в сумі 270 грн. і судові витрати у сумі, визначеній на дату ухвалення судом рішення.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Розірвано договір побутового підряду, що укладений між ОСОБА_1 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , письмово оформлений у вигляді акта приймання-передачі від 27 квітня 2018 року. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 990 грн., завдану моральну шкоду у розмірі 500 грн. і пеню за прострочення виконання робіт/надання послуг в сумі 270 грн., а всього 1760 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовлено. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1 536 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 10 червня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про стягнення з відповідача частини збитків у сумі 1 736 грн. 20 коп. та понесених судових витрат у повному обсязі у розмірі 6800 грн. та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача завдані збитки у повному обсязі в сумі 2 762 грн. 20 коп. та понесені судові витрати у розмірі 6800 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Згідно з ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 872 ЦК України, у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.

Аналогічні норми закріплені й в ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Положеннями ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов`язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

Згідно з ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", роз"яснено при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З матеріалів справи вбачається, 27 квітня 2018 року між ОСОБА_1 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір побутового підряду, письмово оформлений у вигляді акта приймання-передачі (а.с.6).

Предметом договору є хімічне чищення/прання зимових черевиків позивача.

На виконання договору позивачем було передано відповідачу зимові черевики: нубук, замш, шкірзам, штучне хутро 43 розміру (самоочистка спрей для взуття без кольору), що відображено в акті, а відповідач зобов`язався виконати роботи до 23 травня 2018 року.

Місцем надання послуги визначено: АДРЕСА_1 .

Вищевказані обставини визнавалися і не заперечувалися сторонами у справі, а тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір побутового підряду, що укладений між ним і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , письмово оформлений у вигляді акта приймання-передачі від 27 квітня 2018 року та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь збитки в сумі 2 726 грн. 20 коп., завдану моральну шкоду у розмірі 2000 грн., пеню за прострочення виконання робіт/надання послуг в сумі 270 грн. і судові витрати у сумі, визначеній на дату ухвалення судом рішення.

Позивач зазначав, що відповідачем були виконані не ті роботи, які він замовляв, а інші, у зв`язку з якими стан його черевиків погіршився, а їхній зовнішній вид зіпсований, а тому просив розірвати укладений між ними договір і відшкодувати, завдану йому матеріальну і моральну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що після виконання відповідачем робіт по укладеному з позивачем договору побутового підряду від 27 квітня 2018 року, черевики позивача були знебарвлені, що підтверджується фотокартками, долученими до матеріалів справи, з яких випливає, що черевики були коричневого кольору (випливає з підкладу і язичків), а на теперішній час вони знебарвлені (а.с.8, 9).

Вказане також підтверджується й наданою самим же відповідачем квитанцією-договором №006701 від 27 квітня 2018 року, де колір черевиків позивача також зазначений як «коричневий» (а.с.43).

Таким чином, черевики позивача дійсно були знебарвлені відповідачем, тобто останнім були виконані роботи відмінні від тих, що були замовлені позивачем, а саме: знебарвлення замість хімічного чищення/прання.

Отже, дії відповідача в цій частині є порушенням зобов`язань перед позивачем, оскільки свого дозволу на такі послуги він не надавав, а доказів зворотнього, суду надано не було, а тому наявні підстави для розірвання договору побутового підряду, що укладений між ОСОБА_1 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , письмово оформленого у вигляді акта приймання-передачі від 27 квітня 2018 року та стягнення матеріальної шкоди.

Щодо визначення розміру завданої позивачу матеріальної шкоди слід зазначити, відповідно до квитанції договору №006701 від 27 квітня 2018 року оціночна вартість зі слів клієнта вказаного взуття - 900 грн. (а.с.43).

Товарного чеку на придбання вказаного взуття із зазначенням його вартості, позивачем суду не надано.

Таким чином, судом першої інстанції обгрунтовано визначено, що на момент передачі черевиків відповідачу, їхня вартість складала не більше 990 грн., та саме така сума є обґрунтованою і належною до відшкодування позивачеві з боку відповідача.

Надані позивачем скріншоти з Інтернету щодо встановлення вартості пошкоджених черевиків не є належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що на момент передачі черевиків відповідачу, вони вже мали пошкодження, спричинені самим позивачем внаслідок їхньої самоочистки спреєм для взуття без кольору.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди рішення суду від 10 червня 2019 року не оскаржується учасниками справи.

Щодо позовних вимог в частині прострочення надання послуг слід зазначити наступне.

З акту приймання-передачі від 27 квітня 2018 року вбачається, що умовами договору побутового обслуговування (умови закріплені у формі акта) строк виконання послуг був визначений сторонами до 23 травня 2018 року (а.с.6).

Результати виконаної послуги відповідач надав 22 червня 2018 року

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Період прострочення складає 30 днів - з 23 травня 2018 року по 22 червнґя 2018 року.

Вартість послуги складає 300 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що розмір пені складає (300 грн. х 3%) х 30 днів = 270 грн. та обґрунтовано стягнув вказану суму з відповідача на користь позивача.

Стосовно вимог позивача про відшкодування судових витрат слід зазначити, положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійнуправничу допомогу; 2)пов`язані іззалученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів тапроведенням експертизи; 3)пов`язані звитребуванням доказів,проведенням оглядудоказів заїх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, позивачу правнича допомога надавалася адвокатом Прибильським В.Г. за договором про надання правової допомоги від 01 липня 2018 року (а.с.16, 17).

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду наданий акт від 31 січня 2019 року про надані послуги з правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 01 липня 2018 року, підписаний позивачем і Прибильським В.Г. (а.с.18).

Позивачем було надано довідку, підписану адвокатом Прибильським В.Г. про отримання від клієнта ОСОБА_1 готівкових коштів у розмірі 6800 грн. на виконання договору про надання правової допомоги від 01 липня 2018 року (а.с.19).

Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження дійсних витрат на професійну правничу допомогу, не надано суду документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо) на суму 6800 грн.

Наявні в матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 01 липня 2018 року, акт від 31 січня 2019 року про надані послуги з правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 01 липня 2018 року, розрахунок судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в межах цивільної справи та довідка адвоката Прибильського В.Г. про отримання від клієнта ОСОБА_1 готівкові грошові кошти в розмірі 6800 грн. на виконання договору про надання правової допомоги від 01 липня 2018 року не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки вказаний розмір витрат на правничу допомогу має бути доведений, документально обґрунтований.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у розмірі 6800 грн. за недоведеністю належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог в повному обсязі не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді