"13" лютого 2020 р.
справа № 642/2054/17
провадження № 2/642/40/20
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Добронос Д.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя в якій просив визнати спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нерухоме майно-однокімнатну квартиру та розділити спільне сумісне майно подружжя визнавши за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину спільного сумісного майна- однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між сторонами укладено шлюб 24.11.2012 року. Під час шлюбу за власні особисті кошти Відповідачки 13.07.2013 року в інтересах сім`ї для спільного сумісного проживання з її донькою від першого шлюбу та Позивачем було придбано квартиру в новобудові. Відповідно до п.4 договору купівлі-продажу квартири, продаж було вчинене за 54000, 00 грн. Позивач у вільний від роботи час проводив капітальний ремонт в квартирі. Ремонт тривав з моменту покупки квартири (липень 2013 року по вересень 2016 року), подружжя на час ремонту проживало на орендованій квартирі за проживання в орендованій квартирі подружжя сплачувало кошти спільно. Гроші на проведення ремонтних робіт вони з дружиною отримували з заробітної плати, особистих заощаджень та допомоги від батьків. З метою заощадження коштів ремонт проводився в квартирі без участі сторонніх підрядників (за винятком надання послуг про встановлення перегородок та прокладки електричних проводів). Позивач також розробив креслення по якому було проведено перепланування квартири, також розробив креслення вбудованих меблів, які встановлені також особисто Позивачем. За спільні кошти в інтересах сім`ї придбавалися будівельні матеріали. Відповідно до Звіту оцінки вартості невід`ємних поліпшень житлового приміщення однокімнатної квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2 вартість невід`ємних поліпшень становила 210 000 тисяч гривен. Як зазначає позивач, в квартирі було проведено великий обсяг ремонтних робіт. Позивач та Відповідач приймали спільну участь в утриманні майна. Враховуючи, що титульним власником квартири є Відповідачка всі лицеві рахунки укладені на її ім`я, проте, гроші ,які сплачувались за утримання житла були спільними сумісними коштами подружжя та набувалися спільно. Отже, позивач посилається на те, що після покупки Відповідачкою квартири за 54 000 тисячі гривень в квартиру спільно подружжям було вкладено близько 460 тисяч гривень.

Станом на 13.03.2017 року відповідно до Звіту про оцінку майна висновок про вартість, ринкова вартість спірної квартири становить 1050477 (один мільйон п`ятдесят тисяч чотириста сімдесят сім гривень). Позивач зазначає, що ринкова вартість спірного об`єкту за час шлюбу Відповідачки з Позивачем збільшилась з 54000 грн. до 1050477 грн..Стосунки між сторонами погіршились і не дивлячись на вклад Позивача в спільне сумісне майно Відповідачка не визнає права Позивача на частку в даній квартирі. Тому він звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року за позовною заявою було відкрито провадження та призначене судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя було задоволено.

18 травня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву в якій просила про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме автомобілю марки автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та холодильника Samsung RL 55 TTE2C. В обгрунтування посилалась на те, що вказане майно було придбано в період шлюбу за спільні кошти. Виходячи із положень ст. 71 СК України та приймаючи до уваги те, що станом на час подання зустрічного позову автомобіль та холодильник фактично використовуються Відповідачем і вона не має можливості користуватися ними, вважає доцільним залишити це майно у користуванні Відповідача, відповідно стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Та з урахуванням того, що автомобіль є річчю неділимою, зареєстрований на Відповідача та з часу придбання автомобіля його експлуатацією займається Відповідач і знаходиться у його користуванні, просить суд припинити її право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль і стягнути з Відповідача на її користь грошову компенсацію вартості її частки у праві спільної власності на цей автомобіль, а саме: 1/2 частини ринкової вартості автомобіля. З метою визначення вартості автомобіля вона звернулася до суб`єкта оціночної діяльності - ПП «АСС-А». Так, відповідно до інформаційної довідки про вартість колісного транспортного засобу середня ринкова вартість автомобіля марки Hyundai Acent, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коректування на недопробіг, станом на 15.05.2017р. складає 185 700,00 грн. Таким чином, 1/2 частини вартості автомобіля марки Hyundai Acent, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 складає 92 850,00 грн., які вона просила стягнути на її користь. Щодо вартості холодильника Samsung RL 55 TTE2C посилається на фіскальний чек від 25.09.2014р. в якому вказана вартість холодильника - 13 471,88 грн. Таким чином, 1/2 частини вартості холодильника складає 6 735,94 грн, які вона просила стягнути на її користь.

Також ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову в якій вона просила накласти арешт на атомобіль марки Hyundai Acent, д.н.з. НОМЕР_1 заборонивши ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо нього.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкові від 19 травня 2017 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна . що є спільною сумісно власністю, до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкові від 19 травня 2017 року заяву про забезпечення позову по цивільній справ за зустрічним позовом задоволено.

14 червня 2017 року ОСОБА_2 надала до суду заперечення на позовну заяву у якому проти заявленого первісного позову повністю заперечує, вважає його незаконним, безпідставними та необгрунтованим. Вона зазначає, що нею 13.07.2013р. під час перебування в шлюбі з Позивачем придбано квартиру АДРЕСА_3 53.6 АДРЕСА_4 . Однак, як зазначає сам Позивач у позовній заяві, вказана вище квартира придбана Відповідачкою за її особисті кошти та13.07.2013р. позивачем власноручно підписано Заяву в якій він підтверджує факт придбання квартири Відповідачкою за кошти надані їй її батьками та якою зазначає, що права власності він на вказану квартиру не має і правовий режим спільного майна подружжя на це нерухоме майно не розповсюджується. До того ж на час придбання Відповідачкою квартири вона була оглянута Позивачем, він усвідомлював та був обізнаний з тим фактом, що квартира потребувала ремонту, але оскільки за домовленістю з батьками Відповідачки повне фінансування ремонту вони брали на себе, він вказаною заявою відмовився від розповсюдження режиму спільного майна подружжя на вказану квартиру. Також вказує, що квартира була придбана батьками Відповідачки, які мешкають в іншому місті, а саме в Луганській області, с. Червоний Прапор, особисто для неї та її доньки, їх онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки шлюб з Позивачем у Відповідачки це вже другий шлюб, батьки ОСОБА_5 вже не мали довіри до чоловіків та турбуючись за її майбутнє придбали їй та онуці квартиру у Харкові, оскільки ОСОБА_5 має постійну роботу в Харкові, а онука ходить до школи. Також зазначає, що Позивач залишив їх родину на початку квітня 2017року, забравши свої особисті речі, всю спільно нажиту побутову техніку (холодильник, пральну машину, мікрохвильову піч, телевізор, комп`ютер та навіть праску ) та придбаний у шлюбі за спільні кошти автомобіль. Крім того, звертає увагу що звіти про оцінку майна позивачем проведені 21.11.2016р. та 13.03.2017р. свідчать, що він заздалегідь, фактично мешкаючи з нею, готувався до пред`явлення позову, маючи злісний намір збагатитися за рахунок Відповідачки. Також, звертає увагу на той факт, що Позивач ввівши в оману забудовника ОСОБА_6 , якому були проплачені грошові кошти за проведення ремонту (монтаж гіпсокартонових конструкцій та прокладку проводки в стінах та стелі), примусив написати заяву від 29.11.2016р, про начебто отримання грошових коштів від Позивача. ОСОБА_6 не підозрюючи про наявність судового спору між подружжям, що мешкало в квартирі, в якій він проводив ремонт написав в заяві про отримання грошових коштів від Позивача, оскільки той сказав що вони спільно з дружиною втратили розписку та хочуть її відновити. Оскільки передання грошових коштів відбувалось давно, 13.07.2013р., та ОСОБА_6 не підозрюючи наміри Позивача написав текст заяви зі слів Позивача начебто про отримання грошових коштів від Позивача. Однак ОСОБА_6 13.07.2013р. отримав грошові кошти від Відповідачки, які вона отримала від своїх батьків в рахунок оплати його послуг, про що свідчить долучена до матеріалів справи його розписка, в якій і мова не йде про отримання грошей саме від Позивача. Крім того, ОСОБА_2 заперечує твердження Позивача, щодо проведення ним особисто капітального ремонту в квартирі та твердження щодо внесених грошових затрат у проведення ремонту, оскільки ремонт у квартирі проводився повністю за кошти батьків Відповідачки, які весь час допомагали Відповідачці фінансово. Щодо періоду проведення ремонту, вказує, що починаючи з серпня 2014року квартира вже була придатна до проживання в ній, тому починаючи з вказаної дати вони в`їхали до квартири та фактично в ній мешкали. Але ремонт і на час подання позову не виконаний повністю. Також недоведено Позивачем того, що він працюючи на посаді старшого начальницького складу в Національному університеті цивільного захисту України мав достатній дохід на проведення ремонту, проживання в орендованій квартирі, харчування, обслуговування та заправку автомобіля, та можливості працюючи ще самостійно одночасно робити ремонт у квартирі. Додані до позовної заяви фото на яких Позивач нібито виконує ремонт, підтверджують лише його нечасте перебування у згаданій вище квартирі, лише у вибіркові вихідні дні у вересні, жовтні та листопаді 2013р. дати фото: 10.11.2013р. це вихідний неділя, 12.10.2013р. це вихідний субота, 15.09,2013р. це вихідний неділя, 22.09.2013р. це вихідний неділя. Щодо надання в якості доказу Звіту оцінки вартості невід`ємних поліпшень на суму 210 000,00грн., зазначає що він взагалі не може прийнятий до уваги оскільки оцінювач не мав доступу до обєкта. Звіт про оцінку майна від 13.03.2017р. також не може бути прийнятий до уваги суду, оскільки він проведений також без огляду квартири, а найголовніше він дає визначення ринкової вартості квартири станом на теперішній час, та жодним чином не розкриває та не підтверджує технічний стан квартири до проведення ремонтних робіт, обсяг оздоблення, стан після проведення ремонтних робіт, обсяг поліпшеного оздоблення. З приводу долучених позивачем копій товарних чеків зазначає, що копії чеків надані за період 2014рік, які жодним чином не підтверджуть факту сплати по ним саме Позивачем, особисто, та не підтверджують факт придбання товарів саме для проведення ремонту у вказаній вище квартирі, оскільки частина чеків виписана на імя сторонньої особи, частина чеків на товар який не використовувався під час ремонту, є також чеки з аптеки та продуктових магазинів, в тому числі чеки на яких дата набагато раніше від дати придбання квартири. Відповідач стверджує, що Позивач не мав жодних підстав для пред`явлення такого роду позову, оскільки своєю заявою від 13.07.2013р. він підтвердив, що правовий режим спільного майна подружжя на квартиру не розповсюджується, ремонт виконаний залученими третіми особами за кошти батьків Відповідачки, та просила у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити у повному обсязі.

11 липня 2017 року ОСОБА_1 подав до суду пояснення на заперечення, у яких зазначає, що факт збільшення вартості майна ним доведено шляхом подання письмового доказу, а саме акту оцінки вартості спірного майна. Тому, відповідно до чинного законодавства, він має права на визнання частки у спільній сумісній власності. Стверджує, що він не має наміру на позбавлення житла відповідача та її доньки, оскільки просив визнати право на 1/2 частки на квартиру, а не на всю квартиру. А також він не має іншого права власності на житло, чим і обумовлені заявлені ним позовні вимоги. Також заперечував посилання відповідача на те, що він у квітні 2017 року забрав всю спільно нажиту побутову техніку. З приводу того, що оцінювач не мав доступу до приміщень об`єкта оцінки, а також того, що оцінка проводилась за фотографіями, позивач зазначає, що Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не містить заборону таким чином проводити оцінку. Також вважає необгрунтованими твердження відповіадча про відсутність його особистого внеску у покращення спірної квартири.

18 липня 2017 року по даній справі судом було призначено комплексну судову будівельно-технічну експертизу, судову автотоварознавчу експертизу та судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. заслуженого професора Бокаріуса, провадження у справі зупинено на час проведення зазначеної експертизи.

03 листопада 2017 року у зв`язку з перебуванням судді Вікторова В.В. у довготривалій відпустці в результаті повторного автоматичного розподілу справи вказана цивільна справа надійшла в провадження судді Бондаренку В.В.

15 лютого 2019 року до суду надійшов висновок експертизи Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. заслуженого професора Бокаріуса, одже підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.02.2019 року було поновлено провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у загальному провадженні та призначено підготовче засідання.

18.03.2019 року від ОСОБА_7 було подано відзив на первісний позов, який фактично містить ті ж посилання, що і у її запереченнях.

08.04.2019 року від представника позивача подано відповідь на відзив у якому наполягав на обґрунтованості позовних вимог.

25.04.2019 року від представника відповідача надані заперечення на первісний позов, у яких зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження ані трудових, ані грошових затрат, які призвели до істотного збільшення вартості, поліпшення майна.

23.05.2019 року у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_8 у відставку, в результаті повторного автоматичного розподілу справи вказана цивільна справа надійшла в провадження судді Бородіної О.В.

Позивач за первісним позовом та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених в позові підстав. В частині зустрічного позову вказали про невизнання позовних вимог. Так, відповідач за зустрічним позовом зазначив, що спірний автомобіль було відчужено, експертом не досліджувався, заперечували вартість автомобіля встановлену експертом. Крім того. Відповідач за зустрічним позовом посилався на те, що спірний автомобіль був придбаний після реалізації іншого автомобіля. Також заперечував факт перебування у нього холодильника, щодо якого заявлено зустрічний позов.

Відповідач та представники відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували та повністю підтримали зустрічні позовні вимоги. Також позивач за зустрічним позовом вказала,що на час подання зустрічного позову їй було невідомо про відчуження чоловіком автомобіля.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 24.11.2012 року серії НОМЕР_2 .

Згідно копії договору купівлі-продажу від 13 липня 2013 року, ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_5 .

При укладенні вказаного договору купівлі-продажу 13.07.2013 року ОСОБА_1 надано нотаріально-посвідчену заяву, у якій він надав згоду своїй дружині на купівлю зазначеної квартири, яка придбавається нею у період шлюбу на кошти батьків його дружини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . У звязку із чим права власності на вказану квартиру, він, як чоловік, не має, і правовий режим спільного майна на це нерухоме майно не розповсюджується.

Реєстрація права власності відповідача на спірну квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що квартира, яка належить відповідачу, значно збільшилась у своїй вартості після проведення у ній капітального ремонту ним особисто та за їхні спільні кошти.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) доходу Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно вимог ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є у тому числі: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених зазначеною нормою правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкту.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Виходячи з положень ст.62СК України доведенню з боку позивача підлягає той факт, що спірне майно істотно збільшилося у своїй вартості саме внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або власне його особистих затрат.

У пункті 23 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від21грудня 2007року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ майна подружжя» визначено, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Необхідно зауважити, якщо спір стосується житлового будинку чи квартири, то до уваги беруться такі обставини, як капітальний ремонт, перевлаштування будинку чи квартири, розбір старого та будівництво на його місці нового будинку тощо. Якщо ж у процесі сімейного життя подружжя здійснювало лише поточний ремонт житлового будинку, квартири або іншого майна, то це не дає підстав для визнання майна спільним. У цьому випадку один з подружжя може вимагати лише відшкодування зроблених ним витрат.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 13746/11289 від 19.07.2018 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса МЮ України

?Ринкова вартість квартири АДРЕСА_6 .м АДРЕСА_7 ."В-4 АДРЕСА_8 станом на липень 2013 року складала 305 340 грн. (триста п`ять тисяч триста сорок грн.).

?Види та обсяги фактично виконаних станом на квітень 2017 року будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_9 вказані в додатку №4 до висновку експертизи у локальному кошторисі №1 та відомості ресурсів до нього.

? Загальна вартість фактично виконаних будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_9 , з урахуванням вартості будівельних матеріалів, станом на квітень 2017 року складає 157 844 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок чотири грн.)

?Перелік та обсяги будівельних матеріалів використані в процесі виконання будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_9 , вказані в додатку №4 до висновку експертизи у відомості ресурсів до локального кошторису №1.

?Визначити загальну вартість поліпшень в квартирі АДРЕСА_9 станом на квітень 2017 року не надається можливим з причини, зазначеній в дослідницькій частині.

?Фактично виконані з липня 2013 року до квітня 2017 року роботи в квартирі АДРЕСА_9 належать до завершуючого етапу будівельних робіт.

?Вартість квартири АДРЕСА_9 з 13.07.2013 року до моменту проведення експертизи збільшилась на 695 526 (шістсот дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот двадцять шість )грн.

Вирішення питання, чи є це збільшення істотним не входить до компетенції експертів з будівельно-технічних досліджень.

При цьому у дослідницькій частині експертом міститься посилання на невід`ємні поліпшення фізичні наслідки заходів, спрямованих на покращення технічного стану нерухомого майна та (або) споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості. При обстеженні спірної квартири експертом встановлено наявність інших робіт з благоустрою квартири встановлення кухонних меблів, улаштування вбудованих шаф та ін.. Та зазначено, що визначенння даних поліпшень не входить до компетенції експерта-будівельника. Тому визначити загальну вартість поліпшень у квартирі АДРЕСА_9 , станом на квітень 2017 року не надається можливим.

Так у вказаному висновку відсутні дані про те, яка загальна вартість поліпшень спірної квартири, здійснених сторонами у справі, а також, що вартість квартири істотно збільшилась саме внаслідок їх проведення, а не в звязку з іншими чинниками, зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна, коливання курсу валюти.

Так відповідно до відомостей зазначених у дослідницькій частині вартість квартири станом на липень 2013 року прийнята експертом у розмірі 305340 грн. (38201 дол. США), та станом на липень 2018 року 1000866 грн. (38051 дол. США).

Крім того, з досліджених накладних та квитанцій, про придбання будівельних матеріалів, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що більшість з них не містять конкретних реквізитів хто придбав чи оплатив будівельні матеріали, а також інформації, що будівельні матеріали придбавались для ремонту саме спірної квартири, деякі з них датовані датою, коли спірна квартира ще не належала відповідачу, або виписані на сторонніх осіб.

У судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_11 , суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 Переїхала в Харків в кінці травня 2013 року, її забрала сестра, жила разом з сестрою та її сім`єю в квартирі, яку знімали. Їх батьки запропонували купити квартиру, яку шукали та обирали ОСОБА_12 з ОСОБА_13 . За грошима к батькам в Луганську область їздили двічі, в червні 2013 року, батьки оформляли довіреність на Івана, оскільки в нього на той час був такий графік роботи, який дозволяв йому відлучатися. Зазначила, що ОСОБА_12 із сім`єю переїхали приблизно в липні 2014 року, вона переїжджати не стала, оскільки змінила місце роботи, і їй було зручно знімати собі квартиру поблизу. У батьків забрали близько 300-350 тисяч гривень, в тому числі і на ремонт. Зазначила, що коли поверталася з роботи ввечері ОСОБА_14 вже був вдома, в вихідні дні теж займався своїми справами, сказала, що не бачила, Івана на квартирі за ремонтними роботами. Деколи вони їздили всією сім`єю, частіше за все в вихідні, та приймали у робочих роботу.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона колишня сусідка сторін, наразі подруга ОСОБА_16 . Розповіла, що вона з дочкою та ОСОБА_12 з сім`єю купили квартиру в одній новобудові, познайомилися в ході ремонтних робіт, почали спілкуватися та стали подругами. Зазначила, що проживає на дві країни, тому весь час, коли була в Харкові, кожного дня була у себе в квартирі, доки там йшли ремонтні роботи аби контролювати процес. Бачила у ОСОБА_12 в квартирі бригаду робочих, заходила поспілкуватися з ними та проконсультуватися про ремонтні роботи. Івана бачила досить часто, в тому числі і в робочій формі, але те, що він сам робить ремонт не бачила. Зазначила, що ОСОБА_14 допомагав їй вирішувати проблеми при підключення котла. Коли вона заїхала у квартиру, ОСОБА_12 із сім`єю вже жила в своїй. Знала, що в сім`ї ОСОБА_12 почалися негаразди, в квітні 2017 року, ранком з вікна своєї квартири бачила, як ОСОБА_14 з людьми вивозить з квартири побутову техніку, точно сказати що, не могла, на її думку це був холодильник, телевізор. Зазначила, що в сім`ї ОСОБА_12 і ОСОБА_13 був спільний автомобіль марки Хюндай.

Свідок ОСОБА_17 , який є сусідом сторін, розповів, що купив квартиру одним із перших, вона була вільного планування, без перегородок, без підключених комунікацій. Забудовник запропонував йому зробити перегородки та перелік інших ремонтних робіт, однак він відмовився від їх послуг, та найняв свою бригаду, оскільки це було економніше. До забудовника звернувся лише раз, забетонувати підлогу.

Розповів, що бачив ОСОБА_18 лише у службовій формі, ремонт в квартирі ОСОБА_12 робили робочі, він заходив до неї, коли вже було майже все зроблено, окрім міжкімнатних дверей. Зазначив, що ремонт був зроблений якісно, квартира була облаштована дорогими меблями та побутовою технікою. Те, що у ОСОБА_12 зникла ця побутова техніка дізнався коли вона ходила по сусідам та питала чи не бачив хтось, щоб з її квартири вивозили холодильник. Він запропонував скористуватися його, оскільки він приїжджав не часто.

Свідок ОСОБА_19 , розповів, що входив в робочу бригаду, яка будувала комплекс новобудову. Працював слюсарем-сантехніком. З Іваном познайомився, коли вони з ОСОБА_12 купили квартиру, та ОСОБА_14 почав приїжджати робити ремонт. Квартира була пуста, без перегородок, зазначив, що ремонт тривав приблизно рік, часто бачив Івана, інколи йому приїжджали допомагати, але взагалі все робив сам. ОСОБА_20 звертався до нього підключити воду, але він відмовився, оскільки не мав права цього робити. Бачив як він сам завозив та розвантажував будівельні матеріали. В комплексі більш трьохсот квартир, їх квартиру запам`ятав коли підіймався підключати газ. Повідомив, що бачив ОСОБА_13 як в робочі дні, так і в вихідні. Коли комплекс був вже зданий, працював сторожем, часто бачив як ОСОБА_14 привозив пісок, цемент, гіпс. Сказав, що квартира ОСОБА_12 та Івана була однією з перших, в яку заселилися.

Свідок ОСОБА_21 , який також був сусідом ОСОБА_13 , купив квартиру в січні 2014 року. В ході ремонтних робіт познайомився з ОСОБА_13 та разом робили ремонт, консультуючись один у одного, купляли та ділились будівельними матеріалами.

Розповів, шо ОСОБА_14 самостійно зробив планування, оскільки квартира була вільного планування, що його дуже здивувало, оскільки це було важко. Бачив його майже кожен день, як він робить ремонтні роботи в квартирі власноруч та привозить будівельні матеріали. В ході ремонту неодноразово підіймався до Івана, бачив як він сам клав плитку, підключав електропостачання, робив виводи. Після в 2014, 2015 роках був у них в гостях, зазначив, що квартира була з дуже гарним ремонтом, облаштована. Деколи бачив, що ОСОБА_13 допомагає хлопець з його роботи, за проханням ОСОБА_13 інколи купляв йому будівельні матеріали, ОСОБА_14 в свою чергу також допомагав йому та купував для нього матеріали.

Аналізуючи пояснення свідків, суд зазначає що вони не містять безперечних відомостей на підтвердження витрат та особистого вкладу позивача на здійснення ремонтно-будівельних робіт, поліпшення квартири.

Також позивачем за первісним позовом не надано і доказів на підтвердження в тому числі доводів про поліпшення квартири за рахунок його особистих заощаджень, зроблених до укладення шлюбу із відповідачкою.

Так, згідно ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст.81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що спірна квартира істотно збільшилась у вартості за рахунок особистих грошових коштів та трудових затрат саме позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири, у зв`язку із чим відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом ставить питання про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме автомобілю марки автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 та холодильника Samsung RL 55 TTE2C.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі те, що в період шлюбу, 13.04.2016 року ОСОБА_1 було придбано автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу 6341-1-2906 від 13.04.2016 року.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року N 6-486цс16.

Звертаючись до суду про стягнення грошової компенсації в порядку поділу майна подружжя, позивач за зустрічним позовом посилалась, на те, що автомобіль є їх спільною сумісною власністю, яке відповідач використовую на свій розсуд.

Та під час розгляду справи у суді отримано відомості, що спірний автомобіль ОСОБА_1 було відчужено у 2017 році. Що ним не заперечувалось. Вказані відомості ним також зазначені у поданій ним декларації перед звільненням за період січень 2017-липень 2017 року.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Проте, в матеріалах справи письмова згода ОСОБА_2 на відчуження спірного автомобіля відсутня.

Факт використання коштів від продажу зазначеного автомобіля в інтересах сім`ї та на її потреби, відповідачем не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного транспортного засобу.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості спірного транспортного засобу, суд виходить з того, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Разом з цим, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 61-9018 св 18 та постанові від 17 квітня 2019року у справі № 286/1784/15-ц, провадження № 61-30184св 18.

За положеннями пункту 3 частини 1 статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи наведені норми закону, матеріали справи,суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача за зустрічним позовом грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля.

Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №137447 від 03.11.2017р.

Ринкова вартість автомобіля «HyundaiAccent» д.н.з. НОМЕР_1 , розрахована за матеріалами справи на момент проведення експертизи складає: 173 843, 4 грн. ( сто сімдесят три тисячі вісімсот сорок три) грн.

Доказів, які б свідчили про те, що середня ринкова вартість автомобілю є іншою, відповідачем за зустрічним позовом не надано.

Отже, 1/2 частки компенсації за вищезазначений автомобіль складатиме 86921 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн. 70 коп.

Проте, звертаючись до суду, позивач просила стягнути 92850 грн. компенсації Ѕ частки за автомобіль та позовні вимоги в цій частині не змінювала.

Однак, зважаючи на встановлення судом меншої ринкової вартості автомобіля, ніж пред`явлено позивачем, суд вважає, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом в рахунок грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля, - підлягає сума в розмірі 86921 грн. 70 коп.

Що стосується зустрічних вимог на майно холодильник «Samsung RL 55 TTE2C», то в цій частині суд зазначає наступне.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №15218 від 08.02.2019 р.

Ринкова вартість не наданого для дослідження холодильнику «SamsungRL 55 TTE2C», зазначеного в ухвалі про призначенні даної судової товарознавчої експертизи, з урахуванням зниження якості від зносу, на лютий 2019 складала: 7500,00 грн.

Позивач за зустрічним позовом категорично не погоджувалась із визначеним розміром вартості холодильника, та надала копії товарних накладних на холодильник, як вона зазначає, який має ідентичні характеристики, та вартість якого складає 27199 грн.

Відповідач за зустрічним позовом в свою чергу категорично заперечував, що холодильник «SamsungRL 55 TTE2C» він забрав у своє користування.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст. ст. 76-78, 82, 229 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Рухоме майно, придбане у період шлюбу заявлене позивачем, суд не знаходить підстав виділяти його в особисту приватну власність позивача або відповідача, та відповідно присудження грошової компенсації, оскільки суду не надано належних доказів щодо наявності вищезазначеного майна, та його місцезнаходження не підтверджено ні письмовими доказами, ні показами свідків.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги в цій частині не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, що є підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги в цій частині.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 139, 141, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу майна грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , у розмірі 86921 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн. 70 коп.

В іншій частині у задоволення зустрічних позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.02.2020 року.

Суддя О.В. Бородіна