ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 401/807/20

провадження № 22-ц/4809/1241/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут",

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2020 року у складі головуючого судді Макарової Ю. І.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

28.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (далі СП ТОВ "Світловодськпобут"), в якому просив зобов`язати припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 16.08.2017 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що 10.05.2017 він відключив свою квартиру від внутрішньо - будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання на підставі рішення Міжвідомчої комісії про надання йому дозволу при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення від 20 лютого 2015 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою припинити нараховувати плату за послуги централізованого опалення з підстав не отримання послуги, проте відповідач продовжує здійснювати таке нарахування.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2020 року позов задоволено.

Зобов`язано СП ТОВ "Світловодськпобут" припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 16 серпня 2017 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення проведене на підставі діючого на час відключення відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної місцевим органом виконавчої влади, тому таке відключення не може вважатись самовільним.

Суд встановив правомірність відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення та факт припинення користування позивачем послугами відповідача з часу затвердження міжвідомчою комісією Акту про відключення квартири позивача від мереж ЦО та ГВП, з 16.08.2017, відсутність заборгованості за послуги з надання централізованого теплопостачання на цей час.

Суд дійшов висновку, що відповідач порушує права ОСОБА_1 шляхом незаконного нарахування плати за послуги з теплопостачання з 16 серпня 2017 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

СП ТОВ "Світловодськпобут" подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначило, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Посилається на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393св18), де міститься висновок, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Позовна вимога про припинення нарахування відсотків є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення її права. Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення право відношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України.

На думку відповідача, позов ОСОБА_1 по суті є запереченням (відзивом) на позов СП ТОВ «Світловодськпобут» про стягнення заборгованості у вигляді необґрунтованості позовної вимоги про стягнення плати за опалення квартири. У разі встановлення необґрунтованого нарахування такої плати суд не вказує у резолютивній частині про припинення нарахування плати, а констатує безпідставність її нарахування у мотивувальній частині рішення та відмовляє у задоволенні позову у цих підстав.

При цьому звертає увагу, що на час розгляду справи будь-яких позовів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення квартири не пред`явлено, що є підставою для відмови в позові про зобов`язання СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири.

Вважає, що нарахування по особовому рахунку ОСОБА_1 платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» не встановлює для позивача будь-яких обов`язків.

Посилається на ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV, згідно якоїпитання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Вказує, що особовий рахунок на квартиру є внутрішнім первинним бухгалтерським документом відповідача і суд не може втручатися в господарську діяльність відповідача, примушувати його вносити певні зміни до бухгалтерського обліку. Тому суд помилково дійшов висновку щодо правомірності відключення квартири позивача від централізованого опалення.

Крім того, звертає увагу, що на засіданні міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради 20.02.2015 року винесено Протокол № 1 відповідно до пункту 2 вказаного протоколу надано дозвіл на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості громадянам, згідно додатку № 2. Додаток № 2 налічує 223 квартири в тому числі і квартиру позивача.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 р по справі № 1140/3437/18 в задоволені адміністративного позову СП-ТОВ «Світловодськпобут» до виконавчого комітету Світловодської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири від мереж централізованого опалення було відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 задоволено апеляційну скаргу СП-ТОВ «Світловодськпобут», та ухвалено нове рішення, відповідно до якого визнано протиправним та скасовано рішення Міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири від мереж централізованого опалення. Тобто рішення міжвідомчої комісії від 20.02.2015 р оформлене Протоколом № 1 відповідно до додатку якого, позивачу було надано дозвіл на відключення його квартири від мереж ЦО і ГВП визнано протиправним та скасовано в судовому порядку.

Позивачем не надано доказів про відключення багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , та не надано Протокол загальних зборів співвласників будинку про встановлення індивідуального опалення в багатоквартирному будинку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Летюки І. І., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

СП ТОВ «Світловодськпобут» є постачальником послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в м. Світловодськ, зокрема надає послуги з теплопостачання в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 .

20 лютого 2015 року на засіданні міжвідомча комісія для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання надала ОСОБА_1 дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення (а. с. 4, 29).

10 травня 2017 року представником власника будинку, представником монтажної організації, власником квартири складено Акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку ) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП. Даний акт затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, протокол № 4 від 16 серпня 2017 року (а. с. 5).

17 травня 2017 року, 02 квітня 2020 року позивач звертався з письмовими заявами до СП ТОВ «Світловодськпобут», у яких повідомляв про відключення його квартири від централізованого опалення, просив закрити його особовий рахунок та припинити нарахування з цих підстав плати за послуги з централізованого опалення (а. с. 6,8).

СП ТОВ «Світловодськпобут» листом від 30 травня 2017 року № 856 повідомило ОСОБА_1 про неможливість задоволення його заяви у зв`язку з тим, що реалізація споживачами права на відмову від послуг ЦО і ГВП можлива лише шляхом відключення окремих житлових будинків, а не окремих приміщень у будинку (а. с. 7).

Згідно довідок від 22.04.2020, наданих СП ТОВ «Світловодськпобут», станом на 01.09.2017 р., на час відключення від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, заборгованість у ОСОБА_1 відсутня, а станом на 01.04.2020 заборгованість складає 20 916 грн (а. с. 9).

СП ТОВ «Світловодськпобут» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за не спожиту ним теплову енергію.

Письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення між сторонами не укладався.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 року в адміністративній справі №1140/3437/18 задоволено позов Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" до Виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення(а.с.33-35). Визнано протиправним та скасовано рішення Міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири (приміщення) від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, викладені в пункті 2 Протоколу засідання Міжвідомчої комісії Виконавчого комітету Світловодської міської ради для розгляду питань щодо відключення від мереж централізованого опалення за №1 від 20 лютого 2015 року.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. (статті 11, 15 ЦК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) зроблено висновок, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Колегія суддів, зокрема зазначила, що позовна вимога про визнання нарахованих процентів та штрафних санкцій по кредитному договору від 19 листопада 2012 року з дати винесення рішення 21 грудня 2012 року незаконним та припинити їх нарахування є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення її права.

Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України.

Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 (далі по тексту Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі по тексту Правила надання послуг), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі по тексту Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП).

Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 поставив питання прозобов`язання відповідача припинити йому нарахування плати за послуги теплопостачання. Вказані дії відповідача за відсутності заявлених по цій справі вимог про стягнення цієї заборгованості, враховуючи, що позивачем не зазначено, до яких саме негативних наслідків призвели такі дії відповідача, є лише фактом, який цивільних прав позивача не порушує, оскільки не має юридичного значення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів суду вважає, що за своїм змістом оскаржені позивачем дії є фактами, які без подання до нього позову не зачіпають його цивільні права.

ОСОБА_1 не ставить питання про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, а без вирішення вказаного питання зобов`язання СПТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири не є належним способом захисту прав та законних інтересів, оскільки не передбачає відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечує відновлення прав особи, яка заявляє такі вимоги.

Питання про обґрунтованість нарахованої суми плати за надані послуги, тобто законність або незаконність дій відповідача в цій частині, встановлюється при вирішенні іншого спору, де б вирішувалось питання про стягнення суми боргу або правомірності дій позивача щодо відмови від отримання послуг з теплопостачання, при вирішення якого суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаним фактам. Питання щодо правомірності відмови позивача від отримання послуг відповідача не є предметом даної справи. Таким чином, позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права, з порушенням вищезазначених норм матеріального права, безпідставно дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до СПТАВ "Світловодськпобут" про зобов`язання припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири з моменту відключення від централізованого опалення, тобто з 16.08.2017 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», понесені відповідачем витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1261,21 грн, підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Компенсувати Спільному підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" сплачений судовий збір в сумі 1261,21 грн, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко