22-з/804/103/20
221/2635/15-ц

Єдиний унікальний номер 221/2535/15-ц
Номер провадження 22-з/804/103/20
ДОДАТКОВА П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року м. Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.,
суддів Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.
секретар судового засідання Грішко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 вересня 2015 року, ухвалене у складі судді Ковей Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Донецького апеляційного суду перебувала цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 вересня 2015 року, ухвалене у складі судді Ковей Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Постановою Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, повний текст якої складено 02 грудня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 вересня 2015 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 55 000 євро та у відшкодування судових витрат 3654 гривні.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Під час ухвалення постанови у даній справі 30 листопада 2020 року апеляційним судом не вирішувалося питання щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Сторони до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авдєєнка Владислава Валерійовича надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Авдєєнка В.В.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Тернова В.О. до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про зменшення розміру правничої допомоги або заперечень проти стягнення судових витрат до апеляційного суду не надали.
Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому апеляційний суд розглядає заяву про винесення додаткового рішення у відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для прийняття додаткової постанови та часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з статтею 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
У даній справі представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу, який було подано до апеляційного суду поштовим зв`язком 12 серпня 2020 року, тобто до судових дебатів, зазначено попередній розрахунок витрат позивача, пов`язаний з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, який складає 20 000 грн, що становить суму витрат позивача на професійну правову допомогу, пов`язану зі складанням відзиву на апеляційну скаргу, участь у судових засіданнях в Донецькому апеляційному суді, витрат на приїзд з м. Тернополя до м.Маріуполя для участі в судових засіданнях та проживання у м.Маріуполі на час відрядження.
Оскільки апеляційним судом під час ухвалення постанови 30 листопада 2020 року не було вирішено питання про судові витрати, пов`язані з розглядом справи, представником позивача у строки, встановлені ч.8 ст. 141 ЦПК України, а саме 02 грудня 2020 року, подано до Донецького апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення.
На підтвердження витрат, пов`язаних з правовою допомогою, та витрат, пов`язаних з переїздом представника до іншого населеного пункту, до заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від 12 серпня 2020 року; копію квитанції до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_1 адвокату Авдєєнку В.В. 14 000 грн на підставі договору від 12 серпня 2020 року (а.с. 209), копію рахунку № НОМЕР_1 від 29 листопада 2020 року про оплату проживання у готелі «Спартак» м.Маріуполь в розмірі 1210 грн (а.с.205-206); акт виконаних робіт за договором від 02 серпня 2020 року (а.с. 211); копії квитанцій про оплату пального та харчування на загальну суму 7720,24 грн. (а.с.207-208).
З матеріалів справи вбачається, що постановою Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції здійснювалося адвокатом Авдєєнком В.В. відповідно до договору про надання правової допомоги від 12 серпня 2020 року.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до п.п.1.1 п.1 договору про надання правової допомоги від 12 серпня 2020 року виконавець Авдєєнко В.В. зобов`язується надати правову допомогу замовнику ОСОБА_1 , а саме: підготувати відзив на апеляційну скаргу по справі № 221/2635/15-ц та здійснювати представництво інтересів замовника в Донецькому апеляційному суді у вказаній справі.
Також у договорі передбачено, що замовник відшкодовує виконавцеві витрати на проїзд до суду та проживання у місцезнаходженні суду на підставі фіскальних документів, які підтверджують такі витрати.
З акту виконаних робіт від 02 грудня 2020 року вбачається, що адвокатом Авдєєнком В.В. в межах зазначеної цивільної справи фактично виконано всі дії щодо надання правової допомоги ОСОБА_1 , передбачені в договорі від 12 серпня 2020 року, послуги надано на суму 14 000 грн, з яких: вивчення доводів апеляційної скарги - 2 години 2000 грн; підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 6 годин 9000 грн; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 12.11.2020 року 1 година 1000 грн;, участь в судовому засіданні 30.11.2020 року 1 година 2000 грн.
З наданої копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 02 грудня 2020 року вбачається, що позивачем ОСОБА_1 оплачено вартість послуг адвоката Авдєєнка В.В. в розмірі 14 000 грн як це передбачено у п.п 3.1 п.3 договору від 12 серпня 2020 року.
Виходячи з положень статей 133, 137, 141 ЦПК України, статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи письмові докази, надані представником позивача, колегія суддів вважає, що сума витрат позивача на надання професійної правничої допомоги в розмірі 14 000 грн а підлягає стягненню з відповідача.
Що стосується витрат на проживання адвоката Авдєєнка В.В. 30 листопада 2020 року у м.Маріуполі в розмірі 1210 грн, то вони також підлягають стягненню з відповідача, оскільки підтверджені належним чином.
Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача витрат на проїзд представника позивача до іншого населеного пункту (з м. Тернополя до м.Маріуполя та повернення до м.Тернополя) для участі в судовому засіданні в розмірі 7720,24 грн, апеляційний суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59.
Водночас, вищевказані нормативно-правові акти органів виконавчої влади передбачають можливість відшкодування витрат на проїзд в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі), або ж витрат на пально-мастильні матеріали, які відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.
Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.
Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті затверджено наказом Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 і призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.
Представником позивача у підтвердження витрат, пов`язаних із прибуттям до Донецького апеляційного суду, надано лише копії фіскальних чеків про оплату витрат на придбання палива, однак при цьому не надано розрахунку норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті як це передбачено законодавством, не вказана відстань між населеними пунктами, вид транспорту, яким користувався представник позивач тощо.
Таким чином вказані докази не можна вважати належними та допустимими для прийняття рішення щодо відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям до Донецького апеляційного суду і тому у задоволенні заяви представника позивача у цій частині слід відмовити.
Керуючись ст.ст.137, 138, 141, 270, 381, ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст додаткової постанови складено 28 грудня 2020 року.
Судді: Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

М.Ю. Лопатіна