Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2020 Справа №607/14338/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Грицай К.М.

за участі секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 та згідно заявлених вимог просив припинити його право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 ( ОСОБА_5 ), що належить ОСОБА_3 ; виділити ОСОБА_3 в натурі у власність 11/20 частин даного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що складається з наступних приміщень: І підвал пл.4.4 кв.м. II підвал пл.8.4 кв.м, IV підвал пл.3,3 кв.м, V підвал пл.8,3 кв.м, VIII підвал пл.10,1 кв.м, IX підвал пл.2,0 кв.м, X підвал пл.1,9 кв.м, XI підвал пл.6,9 кв.м, 1-1 коридор пл.11,1 кв.м, 1-2 житлова пл. 12,9 кв.м, 1-3 паливна пл.3,8 кв.м, 1-4 коридор пл.1,3 кв.м. 1-5 туалет пл.1,1 кв.м, 1-6 ванна пл.3,4 кв.м, 1-7 коридор пл.3,5 кв.м, 1-8 житлова пл.9,7 кв.м, 1-9 житлова пл.13,4 кв.м, 1-10 житлова пл.17,8 кв.м. 3-1 сходова пл.1,8 кв.м, 3-2 кухня пл.9,1 кв.м, 3-3 комора пл.13,2 кв.м, загальною площею 147,4 кв.м, житловою площею 53,8 кв.м; господарська будівля літ. «В», огорожа №1, вимощення II, відповідно до висновку щодо технічних можливостей виділу в натурі частки нерухомого майна № 42 від 29 березня 2019 року, наданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» та визнати за ОСОБА_3 право власності на виділену в натурі частку, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що дана частина будинку йому належить відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 чернвя 2007 року серія САВ №484183, виданного виконкомом Тернопільської міської ради та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №14791659 від 05 червня 2007 року. Відповідач ОСОБА_4 володіє 9/20 частини даного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, на праві приватної спільної часткової власності. Між позивачем та відповідачем, як співвласниками даного нерухомого майна угоди про спосіб виділення в натурі часток із сумісного спільного володіння не досягнуто, хоча позивач неодноразово в усній формі звертався до Відповідача з пропозицію про укладення договору поділу даного будинку з надвірними будівлями. Однак, усі намагання врегулювати конфлікт у добровільному порядку виявились безрезультативними. Вказує, що даний будинок розділений між співвласниками на два окремі будинки з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями, з 2007 року жодних реконструкцій належної позивачу частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами позивачем не проводились тому вважає, що відсутні перешкоди для здійснення такого поділу.

Ухвалою судді від 02 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання на 22 липня 2019 року.

22 липня 2019 року за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів.

Ухвалою суду від 20 вересня 2019 року було залучено до участі у справі у якості відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..

Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року було позовну заяву в частині вимог до відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позов вважає безпідставним, вказала, що твердження представником позивача про те, що даний будинок розділений між співвласниками на два окремі будинки з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної частини всіма комунікаціями, не відповідає дійсності, оскільки комунікації підведені спільно одним вводом на обидві частини будинку, а саме вода, газ, дротовий телефонний зв`язок, дротова радіоточка, Інтернет заведені спільно, а каналізація відводиться в сторону спільного колодязя. Електричний ввід за згодою було виконано окремо під час нещодавнього переходу позивача з однофазного на трифазне електропостачання. Протягом останнього часу відповідачем проводяться заходи щодо здійснення відокремленого підведення усіх комунікацій, прокладання інженерних мереж, проведення ремонту будинку, вирішується питання щодо розробки проектної і технічної документації для цього, що потребує тривалого часу та акумулювання коштів на проведення робіт. Вважає, що поділ будинку не може бути реалізовано до усунення зазначених обставин.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, мотивуючи їх тим, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 і їм належить на праві власності по 11/20 та 9/20 частини частині вказаного будиковолодіння. Позивач має право має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, однак в позасудовому порядку вирішити це питання з відповідачем вона не може. Просить провести поділ будинку, згідно варіанту, виділивши позивачу 11/20 частину будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме приміщення відповідно до технічного паспорта, з приводу гаражів спору між сторонами немає. Вказав, що позивачу належить земельна ділянка для обслуговування належної йому частки житлового будинку, спорів щодо користування належними стронам земельними ділянками немає. Зазначив, що відповідачем не було подано доказів неможливості здійснення реального поділу житлового будинку та щодо здійснення незаконної добудови та замурування підвалу.

Представник відповідача ОСОБА_2 позову не визнала, вважає, що будинок старий, перебуває в аварійному стані, позивач здійснив незаконну добудову та замурував частину підвалу та доступ до лічильників холодної води, тому будинок не підлягає поділу. Спорів між сторонами щодо користування земельними ділянками немає.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Позивачу ОСОБА_3 належить 11/20 частин даного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 147,4 кв. м. на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 червня 2007 року серія САВ №484183, виданого виконкомом Тернопільської міської ради та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №14791659 від 05 червня 2007 року.

Відповідачем ОСОБА_4 доказів щодо зареєстрованого за нею права власності на конкретну частку у спірному житловому будинку та площу такої частки відповідно до документів технічної інвентаризації не подано, клопотань щодо витребування таких доказів надходило. Проте, представником відповідача визнано факт належності відповідачу на праві власності 9/20 частин у даному об`єкті нерухомості площею 87,5 кв.м.

Таким чином, судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами що знаходиться у АДРЕСА_2 та 9/20 частках, що заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

Із технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок у АДРЕСА_1 , виготовленого 07 квітня 2006 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (інвентарна справа №4771) та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 , виготовленого 27 березня 2019 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (інвентарна справа №4771) вбачається, що загальна площа приміщень, які належать позивачу 147,4 кв. м та перелік наступних приміщень, що належать позивачу, а саме: І підвал пл.4.4 кв.м. II підвал пл.8.4 кв.м, IV підвал пл.3,3 кв.м, V підвал пл.8,3 кв.м, VIII підвал пл.10,1 кв.м, IX підвал пл.2,0 кв.м, X підвал пл.1,9 кв.м, XI підвал пл.6,9 кв.м, 1-1 коридор пл.11,1 кв.м, 1-2 житлова пл. 12,9 кв.м, 1-3 паливна пл.3,8 кв.м, 1-4 коридор пл.1,3 кв.м. 1-5 туалет пл.1,1 кв.м, 1-6 ванна пл.3,4 кв.м, 1-7 коридор пл.3,5 кв.м, 1-8 житлова пл.9,7 кв.м, 1-9 житлова пл.13,4 кв.м, 1-10 житлова пл.17,8 кв.м. 3-1 сходова пл.1,8 кв.м, 3-2 кухня пл.9,1 кв.м, 3-3 комора пл.13,2 кв.м, загальною площею 147.4 кв.м, житловою площею 53,8 кв.м; господарська будівля літ. «В», огорожа №1, вимощення II.

На підставі Рішення 5 сесії 3 скликання Тернопільської міської ради від 20 жовтня 2006 року № 5/3/26 позивачу належить земельна ділянка площею 0,0349 га у межах згідно з планом, яка розташована у АДРЕСА_1 (кадастровий номер ), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №186303 від 06 лютого 2007 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №68.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України .

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року, «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

27 березня 2019 року позивачу ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» надало висновок № 42 щодо технічних можливостей виділу в натурі частки нерухомого майна у АДРЕСА_1 , згідно якого вказано, що за технічними показниками 11/20 частина об`єкта є відокремлена та має окремий вхід і може бути виділена в натурі.

Згідно наданої відповідачем довідки, виданої СПД ФО ОСОБА_8 , 2019 рік, зйомка інженерних мереж на замовлення ОСОБА_4 на ділянці виконана в повному об`ємі і що виписані на плані характеристики мереж відповідають дійсності. У даній довідці зобажена схема інженерних мереж, згідно якої кабель міського РЕМ, водопровід, кабель зв`язку, водопровід каналізація підведені до будинку по АДРЕСА_3 2 спільно одним вводом.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, виготовленого 14.12.2019 року експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_9 частини житлового будинку по АДРЕСА_4 вбачається про відсутність незалежного водопостачання, водовідведення та газопостачання частини будівлі гр. ОСОБА_4 , встановлено непридатність 9/20 частини будівлі для надійної і безпечної експлуатації. Розподіл будівлі на окремі домоволодіння на даний час неможливий.

Висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 14.12.2019 року, наданого ФОП ОСОБА_9 , про те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого Першою тернопільською нотаріальною конторою за №5-724 від 16.07.2017, виданого власнику ОСОБА_4 , технічна характеристика 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що складається з 2-1коридор 3,5 кв.м, 2-2 кухня 11,8 кв.м, 2-3 ванна 2,7 кв.м, 2-4 житлова кімната 13,3 кв.м, 2-5 житлова кімната 13,3 кв.м, 2-6 житлова кімната 17,5 кв.м. , підвал ІІІ 8,3 кв.м., підвал ІV 1,1 кв.м, підвал VІІ 16,0 кв.м, гараж під літ. «Б», огорожа №1, вимощення І, що розташовані по АДРЕСА_1 , за технічними показниками 9/20частина об`єкта не є відокремлена, має окремий вихід, не має незалежне підведення до комунікацій і не може бути виділена в натурі.

Виходячи із змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Отже, визначальним для виділу частки в будинковолодінні, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Така позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 03.04.2012 р. у справі № 6-12цс13.

У наданому позивачем висновку № 42 від 29.03.2019 року щодо технічних можливостей поділу будинку вказано про можливість виділенню в натурі частини об`єкта, що відповідає його 11/20 частці позивача.

Поряд з тим, згідно наданого відповідачем висновку від 14.12.2019 року щодо технічних можливостей поділу будинку вказано про неможливість виділенню в натурі частини об`єкта, що відповідає 09/20 частці позивача, оскільки немає незалежного підведення до комунікацій.

Тобто, здійснення розподілу неможливе за відсутності незалежного підведення до комунікацій з метою влаштування окремої систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо).

Враховуючи що висновки були надані щодо кожної з часток у об`єкті нерухомого майна окремо, що підтверджено сторонами, суд не вбачає підстав вважати один із висновків необґрунтованим та приймає такі докази як належні.

Проте, вказані висновки надані без врахування повної технічної характеристики об`єкта нерухомого майна, оскільки відомостей щодо такого огляду матеріали справи не містять, тому із жодних із цих висновків суд не може зробити однозначного висновку щодо можливості поділу реального виділу частки із спірного житлового будинку.

Крім того, представником позивача не було надано достатньо належних та допустимих доказів на спростування заперечень відповідача та її представника, що підведення до комунікацій частки житлового будинку відповідача влаштовано окремо та незалежно від частки позивача, не запропоновано варіантів розподілу комунікаційних мереж.

Оскільки, судом встановлено, що відсутність незалежного підведення до комунікацій є перешкодою до поділу житлового будинку, проте, влаштування незалежного підведення до комунікацій передбачають втручання в конструкції та інженерні системи загального користування, то такі роботи потребують отримання документів, що дають право на їх виконання (технічних умов).

В судовому засіданні сторонами не було надано жодних доказів щодо отримання ними відповідних документів щодо приєднання та підключення до інженерних мереж.

В свою чергу відповідач заперечує проти виділу в натурі своєї частки, зсилаючись на неможливість такого виділу у зв`язку із необхідністю здійсненням заходів щодо відокремленого підведення всіх комунікацій, що потребує тривалого часу та коштів.

Стаття 321 ЦК України закріплює Конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд не вправі зобов`язати відповідача здійснити проведення комунікацій до належній їй частки житлового будинку за рахунок власних коштів, оскільки це суперечить змісту права власності, визначеного ст.ст. 317, 319 ЦК України та праву мирного користування майном, визначеного ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод та призведе до покладення на відповідача надмірного тягаря.

Таким чином, суд погоджується із запереченнями відповідача щодо неможливості виділу частки із спільної власності за існуючих на даний час обставин.

Тому, суд приходить до висновку про неможливість за даних обставин реального поділу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог щодо припинення права спільної часткової власності та виділення позивачу ОСОБА_3 в натурі у власність 11/20 частин даного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

Щодо вимог позивача про визнання права власності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки в судовому засіданні судом не здобуто, а позивачем не подано доказів на підтвердження оспорення чи не визнання його права власності, у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.15, 16, 183, 355, 356, 358, 364, 379, 380 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 80, 81, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності та визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Повне судове рішення складене та підписане суддею 10 лютого 2020 року

Головуючий суддяК. М. Грицай