Справа №339/279/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Кредитної спілки "Злет"до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

09 вересня 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнених вимог на а.с.26 стягнути з відповідача заборгованістьза кредитним договором № БОБ 00071 від 25 лютого 2019 року у розмірі 9744, 40 грн. та судові витрати на оплату судового збору в сумі 2102, 00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує вимоги тим, що відповідно до вказаного договору, укладеного між КС "Злет" та ОСОБА_1 остання отримала кредит 6200, 00 грн. на термін 24 місяців, тобто до 25 лютого 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 55 % річних.

Відповідач ОСОБА_1 порушувала зобов`язання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, зокрема, не проводила оплату в червні, вересні, жовтні 2019 року, березні-вересні 2020 року, внаслідок чого і виникла заборгованість.

На неодноразові повідомлення про погашення заборгованості, відповідач не реагувала, що свідчить про відмову від добровільного повернення боргу та стало причиною для звернення до суду.

Окрім того, заявлено вимоги про про нарахування відсотків та пені до моменту виконання рішення.

14 вересня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до першого судового засідання в спрощеному позовному провадженні.

07 жовтня 2020 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 9997,61 грн.

08 жовтня 2020 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача (а.с.34).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце цього засідання була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток та не надала відзив на позов (а.с.33; 39).

Ч.1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

При таких обставинах, враховуючи згоду представника позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

А способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості на підставі виконання зобов"язань, передбачених умовами кредитного договору.

Так, у відповідності до вимог чинного законодавства, зобов`язання виникають із підстав, передбачених згідно статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем ОСОБА_1 згідно кредитного договору № БОБ 00071 від 25 лютого 2019 року, укладеного з КС "Злет", отримано кредит - грошові кошти в національній валюті України - гривні на загальну суму 6200, 00грн. та встановлено графік проведення розрахунків (а.с.7-8).

Відповідно до п.1.1 даного договору, плата за користування кредитом становить 55 % річних, а термін дії договору визначено до 25 лютого 2021 року.

За умовами п.3.1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повертати кредит у відповідності до встановленого сторонами графіку щомісячних платежів (додаток №1 до кредитного договору), останній із яких мав бути внесений 25 лютого 2021року (а.с.8а).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У відповідності до графіку розрахунків, відповідач ОСОБА_1 зобов`язана щомісяця в строк до 25-го числа кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі кредиту погашати кредит.

Однак як встановлено, отримавши грошові кошти по кредитному договору, ОСОБА_1 порушувала свої договірні зобов`язання, тобто своєчасно не погашала заборгованість по кредиту.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідач, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором, порушує зобов"язання за даним договором.

Як вбачається з довідки погашення кредиту та нарахування процентів, остання проплата боргу здійснена 29 лютого 2020 року і заборгованість станом на 08 жовтня 2020 року складає 9997,61 грн., з них: 4947,31 грн. - залишок основної суми кредиту, 4803,37 грн. - проценти за користування кредитом.

Окрім цього, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 73,04 грн. витрат по супроводу кредиту, 173,89 грн.- відшкодування порушення грошового зобов`язання в розмірі 3% річних за період з 01.03.2019 по 08.10.2020(а.с.26-27).

З приводу правомірності нарахування витрат по супроводу кредиту в розмірі 73,04 грн., то слід зазначити, що у пункті 2.1.5 кредитного договору встановлено, що кредитодавець має право вимагати від позивачальника відшкодування витрат (транспортних, комінікаційних, поштових, тощо), понеснених спілкою у зв`язку із невиконанням або неналежним виконання позичальником своїх зобов`язань.

Відповідно до вимог ст. 6, 626, 627, 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи зазначені положення закону щодо свободи договору, обізнаність відповідача з умовами договору, то вимоги позивача щодо відшкодування витрат в зв"язку з невиконанням умов договору є обрунтованими.

На підтвердження вимог про стягнення таких витрат позивач надав реєстри поштових відправлень на адресу відповідача, де відображено 2 рекомендовані відправлення, вартістю 19 грн., що становить 38 грн., замість заявлених 73,04 грн. (а.с.13; 15).

А тому, такі витрати підлягають до часткового задоволення у розмірі 38 грн. (2х19), що знайшли своє відображення в матеріалах справи (а.с.13;15).

Разом з тим, вимога про стягнення грошової суми за ст. 625 ЦК України в розмірі 173,89 грн. за період з 01 березня 2019 року по 08 жовтня 2020 року підлягає до часткового задоволення .

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України.

Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, відповідно до умов Договору, укладеного між сторонами, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання зазначений 25 лютого 2021 року (включно).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитна спілка "Злет"звернулася із позовом 09 вересня 2020 року, тобто про дострокове повернення всієї суми кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Враховуючи вищевказані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, Кредитна спілка "Злет"«ПриватБанк» мала право на стягнення процентів за користування кредитом у розмірі, передбаченому Кредитним договором до моменту пред`явлення позову, тобто 09 вересня 2020 року, що становить згідно розрахунку 4587, 32 грн., і підлягає стягненню з відповідача (а.с.10).

І тільки після 09 вересня 2020 року позивач вправі вимагати від відповідача сплати процентів згідно ст. 625 ЦК України.

У позові позивач просить стягнути заборгованість по відсотках нарахованих на прострочений кредит відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 173,89грн. за період з 01.03.2019 по 08.10.2020.

Однак право вимагати від відповідача сплати процентів згідно ст. 625 ЦК України у позивача виникло тільки з 10 вересня 2020 року і становить згідно розрахунку 23,56грн.

Відтак, заборгованість станом на 08 жовтня 2020 року складає 9596.19 грн., з них: 4947,31 грн. - залишок основної суми кредиту, 4587, 32 грн. - проценти за користування кредитом, 23,56 грн. відшкодування за порушення грошового зобов`язання підставі ст. 625 ЦК України ( 3% річних) та 38 грн. витрати по супроводу кредиту.

Стосовно вимоги позивача про зазначення у рішення суду про нарахування відсотків та пені до моменту виконання рішення, слід зазначає наступне.

Відповідно до диспозитивних положень ч. 10 ст. 265 ЦПК, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Отже, встановлення подальшого нарахування відсотків або пені є правом, а не обов`язком суду.

Тому, враховуючи обставини справи, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, а також те, що позивач не обгрунтував доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для встановлення подальших нарахувань відсотків та пені до виконання рішення суду.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які в даному спорі становлять 2102,00 грн. (сплата судового збору при подачі позовної заяви ).

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 95,98 % (9596,19 : 9997,61 х100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2017,50 грн. (2102 х 95,98 %).

На підставі викладеного ст. 526, 610, 1054 ЦК України, керуючись ст. 141, 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Злет" (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АТ "Укрсиббанк", ЗКПО 24684606 МФО 351005) 9596 (дев`ять тисяч п"ятсот дев"яносто шість) грн. 19 коп. заборгованості по кредитному договору станом на 08 жовтня 2020 року, з них: 4947,31 грн. - залишок основної суми кредиту, 4587,32 грн. - проценти за користування кредитом, 23,56грн. відшкодування за порушення грошового зобов`язанняна підставі ст. 625 ЦК України та 38 грн. витрати по супроводу кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Злет" 2017 (дві тисячі сімнадцять) грн. 50 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні позовних вимог про нарахування відповідно до ч.10 ст. 265 ЦПК України, 3% річних на залишок боргу до моменту виконання рішення суду у повному обсязі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

Кредитна спілка "ЗЛЕТ" - місце знаходження вул. Чорновола,10 м. Долина Івано-Франківської області, .

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя Головенко О.С.