Справа № 461/8433/19 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1417/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: представника Державного підприємства «Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької» - Коропецької Н.В.,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» про скасування наказу в частині оголошення догани.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працює у Державному підприємстві «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» на посаді артиста вищої категорії. Відповідно до п. 4 наказу Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» від 18.10.2019 року № 189-к «Про догану ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 » йому оголошено догану. Підставою для оголошення догани є те, що він як артист драми вищої категорії, 03 жовтня 2019 року під час вистави «Гуцульський рік» ОСОБА_9 , після третього дзвінка, який оголосив про початок вистави звернувся зі сцени у театральному костюмі та гримі до глядачів з особистими вимогами соціального характеру, вийшовши за межі дорученої йому ролі у виставі. Стверджує, що ні в контракті, ні в правилах внутрішнього трудового розпорядку немає заборони для акторів здійснювати оголошення перед виставою про діяльність театру та фактичне переслідування керівництвом театру акторів, які мають позицію, що відрізняється від позиції адміністрації театру. Зазначає, що від нього не вимагали жодних письмових пояснень, що свідчить про незаконність та безпідставність застосованого до нього дисциплінарного стягнення у формі догани у зв`язку з порушенням процедури його застосування, визначеної чинним трудовим законодавством. Жодним компетентним органом не встановлено факту заподіяння шкоди діловій репутації театру, чи приниження честі і гідності окремих його працівників. З наведених підстав просить визнати незаконним та скасувати п. 4 наказу Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» від 18.10.2019 року № 189-к «Про догану ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 » в частині оголошення догани артисту драми вищої категорії ОСОБА_1 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 4 наказу Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» від 18.10.2019 року № 189-к «Про догану ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 » в частині оголошення догани артисту драми вищої категорії ОСОБА_1 .

Стягнуто з Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржило Державне підприємство «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує, що суд прийшов до невірного висновку про те, що ОСОБА_1 був не ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки їхній зміст не змінювався з 2006 року по 2016 рік. Зазначає, що в матеріалах справи міститься акт, в якому зазначено, що 08.10.2019 року завідувачу групи ОСОБА_12 було вручене письмове розпорядження генерального директора-художнього керівника, яким зобов`язано в межах посадових обов`язків отримати пояснення, в тому числі і від ОСОБА_1 з приводу зазначених дій, однак він відмовився від надання письмових пояснень, не вбачаючи у власних діях складу порушень. Звертає увагу, що п. 4 наказу № 1 від 02.01.2020 року догану, оголошену ОСОБА_1 достроково знято, відтак відсутній предмет спору. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Державного підприємства «Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької» - Коропецької Н.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що саме на роботодавця покладено обов`язок надання доказів на підтвердження вчинення працівником дисциплінарного проступку, довести винну поведінку працівника, і при обранні стягнення врахувати всі обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працює артистом драми вищої категорії Державного підприємства «Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької», що підтверджується контрактом від 15 вересня 2016 року, який укладено на строк до 15 вересня 2019 року (а.с. 10-12).

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 та Державне підприємство «Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької» підписали додаток до контракту, яким продовжено його дію на строк з 16 вересня 2019 року до 15 вересня 2022 року (а.с. 13).

Наказом Державного підприємства «Національного академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької» № 189-к від 18 жовтня 2019 року «Про догану ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 » артисту драми вищої категорії ОСОБА_1 оголошено догану.

Із зазначеного наказу вбачається, що 03 жовтня 2019 року під час вистави «Гуцульський рік» Г. Хоткевича, після третього дзвінка, який оголосив про початок вистави, артист драми вищої категорії ОСОБА_1 звернувся зі сцени у театральному костюмі та гримі до глядачів, з особистими вимогами соціального характеру, вийшовши за межі дорученої йому ролі у виставі, що підтверджується відеозаписом у відкритому доступі в мережі Інтернет.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 142 КЗпП України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Відповідно до положень ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП України).

Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни.

Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення.

З долученого до матеріалів справи Акту від 15 жовтня 2019 року вбачається, що 08 жовтня 2019 року завідувачу трупи ОСОБА_12 було вручене письмове розпорядження генерального директора-художнього керівника Мацяка А.О., яким зобов`язано в межах посадових обов`язків до 10 жовтня 2019 року отримати пояснення у ОСОБА_1 з приводу дій 03 жовтня 2019 року. 10 жовтня 2019 року завідувач трупи усно повідомив, що зміст розпорядження доведено до відома ОСОБА_1 , однак він відмовився від надання письмових пояснень, не вбачаючи у власних діях складу порушень. Станом на 15 жовтня 2019 року жодні пояснення до Адміністрації театру не надходили.

В доповідній записці завідувача трупою ОСОБА_12 від 21.11.2019 року, яка міститься в матеріалах справи, зазначено, що ОСОБА_1 було повідомлено про зміст розпорядження генерального директора-художнього керівника та отримано від нього відмову у поясненні з причин, що у розпорядженні не зазначено, що дані пояснення повинні бути надані працівниками з приводу порушення трудової дисципліни.

Разом з тим, ОСОБА_12 зазначає у доповідній записці, що в розпорядженні генерального директора-художнього керівника від 08 жовтня 2019 року не ставилася до нього вимога витребувати від працівників театру письмові пояснення з метою виконання вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України (а.с. 37).

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в Постанові від 19 жовтня 2016 року № 6-2801 цс 15, пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

У той же час невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами, не є підставою для визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Обов`язки працівника передбачені Розділом III. «Права та обов`язки сторін» контракту, підписаного між роботодавцем, в особі Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» та працівником, в особі ОСОБА_1 , та Правилами внутрішнього розпорядку праці у «Національному академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької», затвердженими 07 вересня 2004 року, з якими ОСОБА_1 ознайомився 24 січня 2006 року, що підтверджується його особистим підписом.

Відповідно до п. 7 Розділу I «Загальні положення» контракту трудова функція працівника полягає у підготовці під керівництвом режисера і виконанні у виставах театру доручені йому ролі на як стаціонарі, так і на гастролях та виїздах.

Пунктом 1 Розділу III. «Права та обов`язки сторін» контракту передбачено, що працівник зобов`язаний дотримуватися трудової дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку закладу культури.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Правил внутрішнього розпорядку праці у «Національному академічного українського драматичного театру імені Марії Заньковецької», затверджених 07 вересня 2004 року не допускаються зміни та додатки від себе затвердженого тексту ролі.

Як вбачається з оскаржуваного наказу, підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було те, що 03.10.2019 року під час вистави «Гуцульський рік» Г.Хоткевича, після третього дзвінка, який оголосив про початок вистави, артист драми вищої категорії ОСОБА_1 звернувся зі сцени у театральному костюмі та гримі до глядачів, з особистими вимогами соціального характеру, вийшовши за межі дорученої йому ролі у виставі.

На думку колегії суддів, таке звернення артиста ОСОБА_1 відбулося не під час вистави, не є зміною чи додатком від себе затвердженого тексту ролі, таке звернення взагалі не стосувалося виконуваної ним ролі, затвердженого тексту ролі, а відтак таке не слід розцінювати, як порушення ОСОБА_1 абз.2 п.27 Правил внутрішнього розпорядку праці у Національному академічному українському драматичному театрі імені Марії Заньковецької, затверджених 07.09.2004 року? порушення ним трудової дисципліни.

Відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Державним підприємством «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької», всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, порушення ним умов контракту, недотримання Правил внутрішнього розпорядку, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягали до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про необхідність закриття провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, не підтверджуються матеріалами справи.

Наказом № 01-к від 02 січня 2020 року «Про зняття дисциплінарних стягнень» достроково знято догану, оголошену Наказом № 189-к від 18 жовтня 2019 року «Про догану ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 » артисту драми вищої категорії ОСОБА_1 , однак дострокове зняття догани з ОСОБА_1 не позбавляє його права в судовому порядку оскаржити наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Національний академічний український драматичний театр імені Марії Заньковецької» - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12.11.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.