РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

13 лютого 2020 рокуСправа №451/1694/17
Провадження № 2/451/68/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1694/17 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , видане Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області 29.12.2007 року. За життя спадкодавцем було здійснено розпорядження своїм майном на користь ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), склавши заповіт, який було посвідчено 25.06.2003 року, секретарем виконавчого комітету Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області і зареєстровано за №22, згідно якого все майно заповів їй. Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця становить земельна ділянка, площею 2,4158 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,3501 га, площею 1,0464 га, та площею 1,0193 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали спадкодавцю, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії III-ЛВ №092211 виданого 10.03.2000 року Радехівською районною радою Львівської області, і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №5508. На час відкриття спадщини вона постійно проживала зі спадкодавцем, за адресою АДРЕСА_1 . Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3 , внаслідок проживання на момент його смерті разом із ним, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивач звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися з позовом в суд, оскільки на момент смерті хоча і фактично проживала, проте не була зареєстрована разом із спадкодавцем в одному житловому будинку на час відкриття спадщини, а відтак пропустила строк для прийняття спадщини, та відсутністю належного правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку, що належав спадкодавцю, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку. За таких обставин, нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно. Відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала спільно із ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,4158 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,3501 га, площею 1,0464 га. та площею 1,0193 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-3).

20 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.43).

Ухвалою підготовчого судового засідання від 11.06.2019 року залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 (а.с.53).

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.86).

Представник Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій зазначає, що Лопатинська селищна рада підтверджує той факт, що гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті проживав в АДРЕСА_1 разом із позивачем ОСОБА_1 За життя гр. ОСОБА_3 дійсно склав заповіт на користь позивача, який зареєстрований Кустинською сільською радою за № 22 від 25.06.2003 року. Позивач по справі гр. ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_3 . Просять розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача, позов визнають та просять задовольнити (а.с.72,83).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с.82).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області 29 грудня 2007 року, актовий запис №27 (а.с.7).

За життя спадкодавець здійснив розпорядження на випадок своєї смерті, зокрема все своє майно заповів ОСОБА_4 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 25 червня 2003 року секретарем виконкому Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за №22 (а.с.9).

Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданого Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області 02 вересня 2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 02.09.2005 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.6).

Із копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №092211, виданого 10.03.2000 року Радехівською райдержадміністрацією на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 5 травня 1999 року №224, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №5508, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,4158 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,3501 га, площею 1,0464 га та площею 1,0193 га, які розташовані на території Кустинської сільської ради, належали ОСОБА_3 (а.с.8-8 зворот).

Відповідно до повідомлення Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області від 24.04.2019 року №232/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася (а.с.50).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Кустинської сільської ради 11.11.2017 року №1006, ОСОБА_3 постійно по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 . Від імені померлого посвідчувався заповіт за реєстровим номером 20 від 25.06.2003 року (а.с.14).

Окрім цього, факт, що ОСОБА_1 проживали спільно із спадкодавцем до дня його смерті за адресою в АДРЕСА_1 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , не довіряти показам яких в суду підстав немає (а.с.74-75).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з тим, що позивач пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,211,258-259,263-265,280,282, 315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_3 , у АДРЕСА_1 , до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,4158 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,3501 га, площею 1,0464 га та площею 1,0193 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_2 , жительки с.Руденко, Радехівського району Львівської області, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Радехівського районного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 13 лютого 2020 року.