Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-197/11
Провадження 4-с/711/75/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни на постанову приватного виконавця Недоступа Д.М. від 19.07.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу,-

в с т а н о в и в :

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Гнатюк А.І.звернувся до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця Недоступа Д.М. від 19.07.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу. В обгрунтування скарги посилається на те, що 29 листопада 2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист № 2-197/11 про те, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 13.06.2008 року в розмірі 50 154,99 доларів США, що еквівалентно 243 467, 50 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру загальною площею 51,1 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва (серія САВ №290117) про право власності на нерухоме майно від 28.08.2007 року, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «Дельта Банк» з прилюдних (електронних) торгів. Відповідно до виконавчого листа № 2-197/11 25.05.2018 року приватним виконавцем Недоступом Дмитром Миколайовичем було відкрито виконавче провадження № 56483850. Однак, 19 липня 2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області, ОСОБА_2 виконавчий документ було повернуто стягувачу. У постанові зазначається про те, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадян України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті за певних умов (місце простійного проживання боржника, площа нерухомого майна, наявність іншого житлового майна тощо). Приватним виконавцем Недоступом Дмитром Миколайовичем було недосконало проведено перевірку нерухомого майна та обставини чи є майно місцем проживання Скаржника. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» обов`язковою умовою для того, щоб нерухоме майно підпадало під дію цього закону є те, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя. Квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в зв`язку з тим, що Позивач не використовує вказану квартиру як місце постійного проживання. Згідно з положеннями статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового розгляду, то постанова приватного виконавця Недоступа Д.М. про повернення виконавчого документа стягувачу обмежує право на справедливий суд Скаржника, яке гарантується Конституцією України. Тому, для забезпечення виконання судового рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси (виданий виконавчий лист № 2-197/11 від 29.11.2012 р.) Позивач вимушена звернутись з позовом до суду. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Однією з основних засад виконавчого провадження є право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців, яке передбачено пунктом 9 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст. 448 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Положення частини 1 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» наголошує про те, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Стосовно строку на звернення до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Маючи намір перетинати кордон між Україною та Італією, а також повернутись, безперешкодно, назад до України, після його відкриття у зв`язку з СОVID-19, дала вказівку адвокату Гнатюк Анастасії Іванівні провести відносно себе перевірку. Адвокат, розуміючи з досвіду, що інформація в публічних реєстрах і реальний стан справ можуть відрізнятись, здійснила перевірку і направила у відповідні органи влади запити. У відповідь на запит адвоката було отримано копію постанови приватного виконавця Недоступа Д.М. про повернення виконавчого документа стягувачу. Проте, Скаржник жодних постанов, повідомлень, іншої кореспонденції не отримувала, поштою жодна інформація відносно виконавчих проваджень не надходила, інформації про те, що документ був повернутий ОСОБА_1 не знала та не могла знати. У відповідності з п. А ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу сторони виконавчого провадження можуть подавати до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Для надання правничої допомоги та представництва законних інтересів ОСОБА_1 у цивільній, адміністративній чи кримінальній справі будь-якого характеру чи відношення, в тому числі у виконавчому провадженні, Скаржник уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Гнатюк А.І.. З постановою про повернення виконавчого документа стягувачу адвокат ознайомилась 16.09.2020 р., а тому десятиденний строк (термін) на оскарження постанови приватного виконавця закінчується 26.09.2020 р..

На підставі викладеного вище просить суд скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 19.07.2019 про поверненя виконавчого документа стягувачу.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Гнатюк А.І.скаргу підтримала та просила задовольнити.

Приватний виконавець Недоступ Д.М.в судовому засіданні скаргу визнав та не заперчував проти її задоволення. При цьому пояснив, що ним не було проведено перевірку нерухомого майна та обставини чи є майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , саме місцем проживання скаржника ОСОБА_1 . 25.05.2018 року ним було відкрито виконавче провадження № 56483850 за виконавчим листом № 2-197/11.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

29 листопада 2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист № 2-197/11 згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 13.06.2008 року в розмірі 50 154,99 доларів США, що еквівалентно 243 467, 50 грн. - звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру загальною площею 51,1 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва (серія САВ №290117) про право власності на нерухоме майно від 28.08.2007 року, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «Дельта Банк» з прилюдних (електронних) торгів.

Відповідно до виконавчого листа № 2-197/11 25.05.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження № 56483850.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 19.07.2019, виконавчий лист № 2-197/11 повернуто стягувачу в зв`язку з тим, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадян України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті за певних умов (місце простійного проживання боржника, площа нерухомого майна, наявність іншого житлового майна тощо).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» обов`язковою умовою для того, щоб нерухоме майно підпадало під дію цього закону є те, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя.

Квартира АДРЕСА_2 не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в зв`язку з тим, що позивач не використовує вказану квартиру як місце постійного проживання.

Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тому, в даному випадку, відсутність у виконавчому листі інформації про дату народження боржника та індивідуального податкового номеру не може слугувати підставою для повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання.

Отже, оскільки приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М. належним чином не було проведено перевірку нерухомого майна та обставини чи є майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , саме місцем проживання скаржника ОСОБА_1 , а тому постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 19.07.2019 про поверненя виконавчого документа стягувачу, слід визнати такою, що не відповідає закону та такою, що підлягає скасуванню відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 353, 354, 447-453, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни на постанову приватного виконавця Недоступа Д.М. від 19.07.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу,- задовольнити.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 19.07.2019 про поверненя виконавчого документа стягувачу, - скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька