Провадження № 2-о/537/55/2020
Справа № 537/2891/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2020 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря судового засідання Кошеленко Я.С., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить суд встановити факт належності їй Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Управління житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів від 17.10.1996 №10195/1 та зареєстрованого в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності за реєстровим № 8758 у реєстровій книзі № 59.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що їй та її сину ОСОБА_2 в рівних частках належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Управління житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів від 17 жовтня 1996 року за № 10195/1. Квартира АДРЕСА_2 зареєстрована в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу № 59 в книзі за реєстровим № 8758, про що зроблено запис у свідоцтві на право власності на житло. У серпні 2020 року вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг м. Кременчука Полтавської області з питанням реєстрації за місцем проживання своїх онуків, відповідно надала для рішення цього питання Свідоцтво про право власності на житло, але їй було відмовлено, оскільки у Свідоцтві про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Управління житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 17 жовтня 1996 року за № 10195/1 її прізвище зазначено - ОСОБА_1 04 серпня 2020 року вона звернулася до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради з заявою про внесення змін до свідоцтва про право власності на житло, але їй було повідомлено про те, що відповідно до ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім`я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, розглядаються судом. Особа, яка виявила помилки в свідоцтві, має подати до суду заяву для вирішення питання, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з даною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала, просила суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій просить справу слухати без його участі.

Вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 жовтня 1996 року, що видане Управлением жилищно - комунального хазяйства виконкому міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 17 жовтня 1996 року №10195/1, ОСОБА_2 та заявнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , при цьому прізвище заявника було зазначено як «ОСОБА_1».

11 липня 2002 року заявник ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , де її прізвище вказано як «ОСОБА_1», що не збігається з її прізвищем, що зазначене у вказаному свідоцтві про право власності на житло від 17 жовтня 1996 року, що видане Управлением жилищно - комунального хазяйства виконкому міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 17 жовтня 1996 року №10195/1.

Як вбачається як матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 04 серпня 2020 року звернулася до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою щодо внесення змін до свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , виданого Управлением жилищно - комунального хазяйства виконкому міської Ради народних депутатів 17 жовтня 1996 року, а саме: у ОСОБА_1 змінити прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Листом від 10.08.2020 за вих. №01-12/256 КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Полтавської області повідомило заявника про те, що відповідно до ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім`я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, розглядаються судом. Особа, яка виявила помилки в свідоцтві, має подати до суду заяву для вирішення питання, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з даною заявою.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі.

Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого міським бюро РАЦС м. Кременчука 07.07.1971, записи в якому здійснено на російській мові, прізвище заявника ОСОБА_1 , набуте останньою після реєстрації шлюбу, вказане як « ОСОБА_1 ».

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Крюківським районним відділом ЗАГС м. Кременчука 28.01.1987, записи в якому здійснено на російській мові, прізвище заявника ОСОБА_1 , присвоєне після розірвання шлюбу, вказане як « ОСОБА_1 ».

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Пенсійним фондом України 14.06.2012, прізвище заявника вказане як « ОСОБА_1 ».

Згідно відомостей про місце проживання заявника ОСОБА_1 , що містять в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 11.07.2002, остання зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 09 серпня 1979 року.

Також в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 11.07.2002, маються записи які зроблені російською мовою та прізвище заявника ОСОБА_1 зазначено російською мовою як « ОСОБА_1 ».

Приймаючи до уваги вищевикладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що свідоцтво про право власності на житло від 17 жовтня 1996 року, що видане Управлением жилищно - комунального хазяйства виконкому міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 17 жовтня 1996 року №10195/1, на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 11.07.2002) та встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, а саме для розпорядження належною їй частиною квартири.

Заінтересованою особою не подано заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право).

З огляду на наведене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, керуючись 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 316 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 11.07.2002) свідоцтва про право власності на житло від 17 жовтня 1996 року, що видане Управлением жилищно - комунального хазяйства виконкому міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 17 жовтня 1996 року №10195/1, на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: І.І.Дядечко