Справа №345/4381/20
Провадження № 2/345/1418/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.02.2018 року постановлено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 14.12.2017 року.

Позивач зазначає, що на сьогодні склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, оскільки відповідно до вироку Калуського міськрайонного суду від 01.10.2019 року йому призначено покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на 2 роки. Позивач наголошує, що відповідно до вказаного вироку строк відбування покарання рахується від 01.10.2019 року, а тому здійснювати регулярні платежі відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду позивач не мав можливості, оскільки згідно п.п.6.1 -6.2 «Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі» за період відбування покарання його прибутки є мізерними, а відтак і сплата аліментів.

Тому позивач змушений звернутися до суду та просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, встановленими рішенням Калуського міськрайонного суду від 27.02.2018 року на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01.10.2019 року.

Відповідачкою подана заява про розгляд справи без її участі. Позов не визнає, заперечує щодо його задоволення. Вказує, що засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах,які визначаються адміністрацією колонії до погашення заборгованості. Тому просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.02.2018 року (а.с.3-5) постановлено стягувати із позивача на користь відповідача аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 14.12.2017 року.

Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Окрім того, навіть за наявності зазначених в ч. 2 ст. 197 СК України обставин закон надає лише право (суд може), а не зобов`язує суд повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами.

Вочевидь звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості.

Судом встановлено, що вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2019 року (а.с.6-7) ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на два роки.

З довідки від 18.11.2020 року №5/5089, яка видана ДУ «Городоцький виправний центр №131», ОСОБА_1 згідно вироку Калуського міськрайонного суду від 01.10.2019 року відбуває покарання в установах виконання покарань з 01.10.2019 року, в тому числі в Державній установі «Городоцький виправний центр №131» (сектор мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання для чоловіків, засуджених вперше до позбавлення волі за злочини, вчиненні з необережності) - з 05.12.2019 року по даний час (а.с.8).

Водночас суд враховує, що відповідно до положень ст.118 Кримінально виконавчого кодексу України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.

Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Відповідно до довідки ДУ «Городоцький виправний центр №131» (а.с.9) ОСОБА_1 отримує невеликий заробіток.

Суд звертає увагу, що ч.2 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості. Аналогічне положення закріплене і в п.3.1 «Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі», що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 07.03.2013 № 396/5.

Отже, покликання позивача на ту обставину, що він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, не є обставиною, яка в розумінні ч.2 ст.197 СК України має істотне значення і яка б могла слугувати достатньою підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд також враховує, що звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами порушуватиме законні інтереси дітей, на утримання яких стягуються аліменти, і звільнення від сплати яких порушить їхні права на належне утримання та не відповідатиме обов`язку батька надавати таке утримання.

Таким чином, оцінюючи сукупності зібрані по справ докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 180-182,197 СК України, ст.ст. 19, 259, 263-265, 274 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29.12.2020 року.

Суддя