ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/3874/18
Провадження № 22-ц/4820/775/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/3874/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його адвокатом Вітюком Сергієм Вікторовичем, на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року в складі судді Березюка О.Г. по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № НМСОGK00007181 від 25 січня 2007 року, укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк».

При цьому, позивач вказував, що 30 червня 2015 року банком подано позов про стягнення з нього та ОСОБА_2 заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 16 716 доларів США, однак ознайомившись з наданою банком копією кредитного договору, він виявив, що підпис на ньому йому не належить, а договір підписаний іншою особою.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт посилається, що в ході розгляду справи було проведено судову-почеркознавчу експертизу і згідно висновку експерта Хмельницького відділення НДІСЕ Атаманчук В.В. № 1905/1906/19-26, встановлено розбіжності загальних та окремих почергових ознак, тому експерт прийшов до висновку, що підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» та в графі «Один з оригіналів Договору мною отримано особисто» в кредитному договорі № НМСОGK00007181 від 25 січня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , виконані ймовірно не ОСОБА_1 , а іншою особою. На думку апелянта, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що позивачем не доведено виконання підписів у спірному кредитному договорі не самим позивачем. Крім того, з огляду на предмет і підстави позову та твердження позивача, що договір підписаний не ним, а іншою особою, суд навіть не з`ясував питання ідентифікації виконавця підпису в оспорюваному договорі при проведенні судової почеркознавчої експертизи та залишив ці обставини поза увагою.

Тому, ОСОБА_1 та його представник адвокат Вітюк С.В. просили скасувати рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

В липні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № HMC0GK00007181 від 25 січня 2007 року у розмірі 16 716, 49 доларів США, з яких 14936,12 доларів США заборгованість за кредитом, 1306,71 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 251,42 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 222,24 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, та судові витрати по справі.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 14 липня 2015 року за вказаною позовною заявою було відкрито провадження в цивільній справі № 675/1095/15-ц.

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору № HMC0GK00007181 від 25 січня 2007 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», за яким було відкрито провадження в даній цивільній справі № 688/3874/18.

Ухвалою Ізяславського районного суду від 10 грудня 2018 року провадження в цивільній справі № 675/1095/15-ц було зупинено до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору № HMC0GK00007181 від 25 січня 2007 року недійсним.

Як вбачається з наданого позивачем суду кредитного договору № HMC0GK00007181 від 25 січня 2007 року, в цей день між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 25 квітня 2007 року по 22 січня 2027 року включно у вигляді не поновлюваної лінії (далі кредит) у розмірі 18000 доларів США на придбання квартири, а також 3240 доларів США на сплату страхових платежів у випадках і в порядку, передбачених п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення заборгованості та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 6.2. даного Договору.

Періодом сплати вважається період з 25 по 30 число кожного місяця.

В даному договорі міститься підпис від імені позичальника ОСОБА_1 .

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 як на підставу позову посилався на те, що оспорюваний договір він не підписував, підпис вчинено іншою особою.

Для перевірки вказаної обставини в межах даної цивільної справи в суді першої інстанції було призначено судову почеркознавчу експертизу, за висновком якої підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» та в графі «Один оригінал даного договору отримав особисто» кредитного договору № HMC0GK00007181 від 25 січня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», виконаний ймовірно не ОСОБА_1 , а іншою особою.

В судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням представника позивача по справі було призначено додаткову судову почеркознавчу експертизу, за висновком якої підпис від імені ОСОБА_1 на сторонці 5 кредитного договору № HMC0GK00007181 від 25 січня 2007 року у розділі «Юридичні адреси та реквізити сторін» у п. 8.2 Позичальник графа «Підпис» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Рукописний запис « ОСОБА_1 » на сторонці 5 кредитного договору № HMC0GK00007181 від 25 січня 2007 року у розділі «Юридичні адреси та реквізити сторін» у п. 8.2 Позичальник виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

За нормами до ч.4 четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує намір та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами».

За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Отже, кредитний договір між сторонами повинен був бути укладений в письмовій формі та підписаний.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зроблено висновок, що «правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке учасник справи вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За таких обставин такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними кредитного договору, посилаюсь на те, що цей договір не підписував, умови їх не погоджував.

Судом встановлено, що позивач оспорюваний кредитний договір не підписував, такий договір підписано іншою невстановленою особою, отже сторони не досягли згоди щодо умов договору, договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

За таких обставин у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

При цьому, відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє ОСОБА_1 права під час вирішення спору в цивільній справі № 675/1095/15-ц. за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № HMC0GK00007181 від 25 січня 2007 року, розгляд якої зупинено до розгляду даної цивільної справи, здійснювати захист своїх прав шляхом доведення неукладеності спірного кредитного договору в цивільній справі № 675/1095/15-ц.

Однак за таких обставин суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в позові за недоведеністю позивачем своїх вимог по суті спору, а саме тієї обставини, що оспорюваний кредитний договір не підписувався позивачем.

Такі висновки суду суперечать встановленим обставинам справи та наявним у справі доказам.

Оскільки такі обґрунтування підстав відмови в позови судом є помилковим, в позові слід відмовити з тих підстав, що оспорюваний кредитний договір є неукладеним між банком та ОСОБА_1 , а тому не може бути визнаний недійсним. Тобто позивачем обрано неналежного спосіб захисту порушеного права.,

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що мотивувальна частина судового рішення підлягає зміні з урахуванням мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його адвокатом ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови з урахуванням мотивів відмови у задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова