Провадження №4-с/760/95/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Барановського Бориса Вікторовича, заінтересована особа: Кредитна спілка «Співдружність»-

В С Т А Н О В И В:

24.07.2019 р. заявник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Барановського Б.В., вчинені у виконавчому провадженні ВП № 59169586, в якій просить:

визнати неправомірними дії державного виконавця Барановського Б.В. з прийняття до виконання виконавчого листа поза межами встановлених строків;

визнати неправомірними дії державного виконавця Барановського Б.В. щодо винесення Постанови ВП №59169586 від 07.06.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

зобов`язати державного виконавця Барановського Б.В. закрити виконавче провадження у зв`язку із пропуском встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого листа № 760/20366/14-ц, виданого 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві Барановського Б.В. відкрито виконавче провадження ВП №.05.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Співдружність» заборгованості в розмірі 16938 грн. 84 коп.

08.07.2019 р. за тимчасовим місцем роботи, при виплаті заробітної плати на картковий рахунок заявник дізнався, що з суми заробітної плати відраховано суму 4156,67 грн. як «утримання по виконавчому листу».

За інформацією, яку він отримав від підприємства за місцем роботи, це «утримання» відбулось на погашення суми боргу згідно виконавчого листа № 760/20366/14-ц від 27.01.2015, що видав Солом`янський районний суд м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Співдружність» суму боргу в розмірі 16938,84 грн.

Відрахування суми заробітної плати відбулось згідно Постанови ВП № 59169586 від 07.06.2019 р. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», яку видав державний виконавець ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Барановський Борис Вікторович.

Заява голови Кредитної спілки «Співдружність» до ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва разом з виконавчим листом передана до виконання 21 травня 2019 року.

Також 10.07.2019 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №59169586 у виконавчій службі ВДВС Оболонського РУЮ.

Але на виконанні у ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві вже знаходилося зведене виконавче провадження №50871435 з примусового виконання того ж самого виконавчого листа № 760/20366/14-ц, виданого 27 січня 2015 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Співдружність" заборгованості в сумі 16938 гривень 84 копійок.

Заявник вже оскаржував дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем було прийнято виконавчий документ, поданий з порушенням строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання (ще за попередньою редакцією Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні скарги суд відмовив, оскільки в діях державного виконавця відсутні ознаки неправомірності та дії у виконавчому провадженні не вчиняються.

Таким чином, судове рішення по справі № 760/9486/16-ц, пров. 4с-64/17 від 03 липня 2018 року було достатньою підставою для відмови у повторному прийнятті виконавчого листа до виконання ВДВС Оболонського РУЮ.

Тим більше, що виконавчий лист як в попередньому випадку так і у повторному випадку подання було подано із пропущенням строків його подання для примусового виконання.

Рішення суду набрало законної сили 08.01.2015 року. Виконавчий лист виданий 27 січня 2015 року, але в перший раз поданий для виконання у строк, що перевищує термін дії виконавчого документи, що становив 1 рік, тобто після закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. (18.04.2016 року).

В другий раз цей же виконавчий лист поданий для виконання у строк, що перевищує термін дії виконавчого документа, що становив 3 роки, але вже згідно норм нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», яка набрала чинності вже після пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При цьому державним виконавцем не було відмовлено Стягувачу, який пред`явив виконавчий документ із пропущенням строку для його виконання (строк визначений ст.22 та ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження") у відкритті виконавчого провадження всупереч вимог п.1. ч.1. ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження".

Стягувач не подавав заву про поновлення пропущеного процесуального строку для подання виконавчого листа.

Враховуючи наведене, заявник вважає, що проведення виконавчих дій не відповідають Закону України «Про виконавче провадження», а зазначена постанова державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві Барановського Б.В., про відкриття виконавчого провадження ВП №ВП №59169586 від 22.05.2019 р. підлягає скасуванню, як така, що прийнятта з порушенням ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого до виконання сплив.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 24.07.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 29.07.2019 р., відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Барановського Бориса Вікторовича, заінтересована особа: Кредитна спілка «Співдружність», та призначено справу до судового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких пояснень, заяв/клопотань до суду не надійшло.

Державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Барановський Б.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких пояснень, заяв/клопотань від державного виконавця до суду не надійшло.

Представник заінтересованої особи КС «Співдружність» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 14.12.2020 року від представника заінтересованої особи надійшла заява, відповідно якої просить слухати без його участі, у задоволенні скарги просить відмовити.

Дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.11.2014 р. за результатами розгляду справи №760/20366/14-ц (провадження №2/760/6203/14) за позовом Кредитної спілки «Співдружність» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Співдружність» заборгованість в розмірі 16938,84 грн. Рішення набрало законної сили 08.01.2015 року.

Вбачається, що 27 січня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Співдружність» заборгованості в розмірі 16938,84 грн.

Постановою державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Барановського Б.В. від 22.05.2019 р. відкрито виконавче провадження ВП №59169586 з примусового виконання виконавчого листа № 760/20366/14-ц, виданого 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Співдружність» заборгованості в розмірі 16938 грн. 84 коп.

Постановою державного виконавця Барановським Б.В. від 07.06.2019 р. «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», звернуто стягнення на заробітну плату боржника.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Із зазначеного вище вбачається, що при виконанні своїх обов`язків з примусового виконання рішень суду органи державної виконавчої служби мають діяти в межах повноважень та у спосіб який передбачений законом, а саме Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Стаття 124 Конституції України, ст. 18 ЦПК України гарантують обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

При цьому, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язкові вимоги до виконавчого документа.

Частина 4 ст. 4 Закону визначає вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачеві.

Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону , за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із неможливістю виконання рішення строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до п. 5, 7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цьогоЗакону.

Аналіз наведених норм Закону дає підстави дійти висновку про те, що виконавчий лист, виданий судом до набрання чинності цим законом, може бути повторно пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №760/20366/14-ц, виданий 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва неодноразово пред`являвся до виконання.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Слободчиком Д.Г. 02.02.2015 року відкрито виконавче провадження № 46296715 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Співдружність» заборгованість в розмірі 16938,84 грн.

Так, встановлено, що виконавчий лист, виданий 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Співдружність» заборгованість в розмірі 16938,84 грн., на звороті містить відмітку державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу 04.04.2016 на підстиаві п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", 30.12.2016 року та 03.04.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/), встановлено, що при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавчий лист № 760/20366/14-ц, виданий 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, вперше був пред`явлений до виконання в строки передбачені законом та повторно пред`явлений до виконання до закінчення строків на його пред`явлення, що підтверджується копією виконавчого листа з відповідною відміткою.

В свою чергу, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, з моменту повернення виконавчого документу №760/20366/14-ц, виданого 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, - стягувачу, а саме 03.04.2019 року він може бути пред`явлений до виконання до 03.04.2022 року.

06 серпня 2020 року державним виконавцем винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження № 59169586 в зв`язку з повним виконанням.

За таких обставин, враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також те, що строк пред`явлення виконавчого листа №760/20366/14-ц до виконання переривався, а тому перебіг трирічного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа розпочався заново з 03.04.2019р., тобто стягувач, пред`являючи лист до виконання державному виконавцю, не пропустив строк пред`явлення цього листа до виконання.

При цьому, державним виконавцем Барановським Б.В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №760/20366/14-ц, виданого 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, відкрито 22.05.2019 р., тобто до закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який передбачений діючим Законом України «Про виконавче провадження».

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов`язаний вчиняти.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що виконавчий документ №760/20366/14-ц, виданий 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, містить відмітку про повернення виконавчого документа стягувачу, датовану 03.04.2019 р., виконавчий лист повторно пред`явлений стягувачем для примусового виконання державному виконавцю 22.05.2019 р., тобто в межах трирічного строку відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Барановського Б.В.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що державний виконавець Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Барановський Б.В. при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59169586 від 22.05.2019 р., діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова та дії державного виконавця, вчинені в межах примусового виконання виконавчого листа №760/20366/14-ц, виданого 27.01.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, є правомірними, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа стягувачем не пропущено.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що доводи боржника ОСОБА_1 про наявність порушень вимог закону під час здійснення виконавчого провадження ВП №59169586 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті. Дії державного виконавцяОболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Барановського Б.В. в ході проведення виконавчий дій, є правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи принцип обов`язковості виконання рішень, встановлений ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що подана скарга є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 18, 76-81, 258-260, 268, 273, 353, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Барановського Бориса Вікторовича, заінтересована особа: Кредитна спілка «Співдружність» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суд через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Кушнір С.І.