Дата документу 09.11.2020 Справа № 334/8192/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/8192/19 Головуючий у 1-й інстанції:Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/2757/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» у особі представника Євтушенка Олега В`ячеславовича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2020 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води),

В С Т А Н О В И В:

Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Згідно позовної заяви, у період з 01.01.2009 до 05.04.2019 Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , споживачем яких є відповідач, який не здійснював оплату за надані послуги у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.06.2019 року утворилася загальна заборгованість на суму 5247,19 грн.

Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просив суд стягнути з нього суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вказаний період, а також стягнути судові витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Концерн «МТМ» у особі представника Євтушенка О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 21.10.2010р. між теплопостачальною організацією Концерном «МТМ» та споживачем ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач та на ім`я якого відкрито о/р 91270596. Нарахування за послугу з централізованого опалення проводяться на 34.6 кв. м опалювальної площі.

Відповідно до розрахунку позивача, Концерн «МТМ» у період з 01.01.2009 по 05.04.2019 надав послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води) у вказане житлове приміщення на загальну суму 6760,42 грн., яка нараховувалась з урахуванням 100 % пільги відповідача як інваліда війни. Споживачем за вказаний період здійснено оплату за надані послуги по особовому рахунку в сумі 1513,23 грн.

Відповідно до довідки,наданої позивачем у якості доказу заборгованість відповідача,її розмір за період 01.01.2009 по 05.04.2019 складає 5247,19 грн.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 3 групи з наявністю пільги на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 100 відсотків, про яку безпосередньо зазначено у договорі, укладеному між сторонами у справі.

Встановивши всі вище наведені обставини, суд відмовив в задоволенні позову, виходячи із того, що позивач, не надавши ретельного розрахунку заборгованості ані на звернення відповідача, ані суду при розгляді цієї справи, не довів правильність нарахування оплати за надані послуги ОСОБА_1 з урахуванням його пільги, а отже наявності і розміру заборгованості відповідача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що такі висновки суду не відповідають матеріалам справи, оскільки до позовної заяви долучено довідку із загальними даними щодо заборгованості, а також декілька розрахунків сум нарахувань, оплат та накопиченої заборгованості як за окремі послуги, так і у варіанті їх спільного розрахунку у одній таблиці, за якими суд мав можливість перевірити врахування позивачем при визначенні оплати за централізоване опалення та постачання гарячої води пільги відповідача.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступні обставини.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно п.5ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно дост. 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

У відповідності до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, власник або наймач (орендар) квартири зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З 01.01.2009р. КОНЦЕРН «МТМ» займає монопольне становище на ринку транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами в межах Запорізької області та його включено до Зведеного переліку суб`єктів природних монополій за № 230, про що розміщена інформація на офіційному веб сайті АКМУ.

КОНЦЕРН "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" керується у своїй діяльності нормами Закону України «Про теплопостачання» № 2633 - ІV від 02.06.2005р., Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 - ІV від 24.06.2004р. та нового закону «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10.06.2019р., постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630, які встановлюють правові, економічні і організаційні принципи діяльності в сфері постачання теплової енергії.

Відносини між виконавцями та споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у тому числі і порядок розрахунків за надані послуги, регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2015р. №1037).

Згідно з вимогами пунктів 12, 20-22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, споживач оплачує надані послуги відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Якщо встановлено будинкові засоби обліку теплової енергії, споживач оплачує послуги згідно з їхніми показами пропорційно до опалюваної площі квартири.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 4) 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 5) 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Розрахунок пільговикам згідно з вказаним законам за комунальні послуги, зокрема, за послуги Концерну «МТМ» визначено постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014р. (з подальшими змінами) «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

Спір між сторонами виник щодо правильності нарахування оплати за послуги з централізованого опалення з урахуванням пільги відповідача, який оспорював правильність застосування позивачем вимог вказаного спеціального Закону, постанови КМУ № 409 у різних редакціях, а також тарифів з теплопостачання.

Колегією встановлено, що в період з 01.01.2009р. по 01.06.2019р. до квартири ОСОБА_1 позивач надавав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказував, що позивач до подання цього позову до нього до суду жодного разу у цьому періоді з приводу наявності у нього заборгованості за надані послуги не звертався. Тому вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності по частині заборгованості ( а.с. 43, лист 4 відзиву).

Вказані заперечення проти позову колегія розцінює як заяву про застосування позовної давності та вирішує її на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч. 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Частинами першою та п`ятою ст. 261 ЦК встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 264 ЦК передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Встановлено, що договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 21.10.2010р., який укладено між сторонами у справі, погоджено в пункті 9, що розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі за послуги вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, кожного 20 числа місяця позивач вже обізнаний, чи надійшла оплата від споживача за надані у попередньому місяці послуги, тому за кожним щомісячним платежем строк позовної давності починає спливати з 21 числа наступного за розрахунковим місяця та спливає через три роки, оскільки договором інший строк позовної давності не узгоджувався.

Період заборгованості визначено позивачем з 01.01.2009р. по 01.06.2019р., тобто за 10 років, а з позовом щодо цієї заборгованості позивач звернувся 28.11.2019р. А тому в межі позовної давності вкладається лише трирічний період від дати звернення з позовом, тобто з 01.12.2016р. по 01.06.2019р., оскільки позов не уточнювався. В решті позову щодо заборгованості за період з 01.01.2009р. по 01.12.2016р. слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності, а розмір заборгованості за цей період становить 1140,63 грн.

Щодо решти періоду заборгованості колегія вважає за необхідне перевірити правильність її нарахування відповідно до законодавства про пільги відповідача, оскільки останній не погоджується з визначеним розміром заборгованості.

За межами позовної давності залишається період до 01.12.2016р. та сума заборгованості у розмірі 1140,63 грн., тому перевірити слід період заборгованості з 01.12.2016р. по 01.06.2019р., у якому сума боргу нарахована у розмірі 4 106,56 грн. Та у періоді з 01.12.2016р. по 01.05.2019р. послуга з постачання гарячої води відповідачу не нараховувалась, а нараховувалась лише послуга зі споживання теплової енергії для централізованого опалення.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014р. (з подальшими змінами) «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування»унормованоустановити громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла для:1) оплати користування житлом/утримання житла - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю;2) централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

В пункті 3 вказаної постанови встановлені соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, зокрема, для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання), які періодично змінювались.

Так, за наявності будинкових та/або квартирних приладів обліку теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання), постанова встановлює соціальний норматив користування тепловою енергією в розмірі: з грудня 2016р. по 01.05.2017р. - 0,0548 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період з урахуванням коригуючих коефіцієнтів, що залежать від регіону та поверховості будинків; з 01.05.2017р. по 01.05.2019р. 0,0431 Гкал на 1 кв. метр опалювальної площі; з 01.05.2019р. 0,0383 Гкал на 1 кв. м опалювальної площі. Коригуючі коефіцієнти для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення передбачені додатком 1 до постанови та визначені у спірному періоді у таких показниках: з 01.12.2016р. по 01.05.2017р. 0,566, з 01.05.2017р. по 01.06.2019р. 0,708.

Що стосується тарифів, які відповідач наводить у своєму розрахунку як прикладу його правильності за січень 2018р., то їх значення є помилковим, оскільки відповідач взяв за базові тарифи для керуючих багатоквартирними будинками ( а.с. 37), в той час як слід брати тарифи для мешканців квартир багатоквартирного будинку, визначені для населення.

Встановлено, що у періоді, що входить у межі позовної давності з 01.12.2016р. по 01.06.2019р., у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 , з 01.11.2013р. встановлено та взято на облік загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії. Тобто нарахування оплати за надані послуги централізованого опалення відбувається за показами лічильника.

Отже, для перевірки правильності нарахування відповідачу оплати з теплової енергії слід визначити пільгову частину оплати, яка покривається за рахунок держави йому як інваліду війни, а також розрахувати непокриту пільгою оплату, виходячи з вартості опалювальної площі у 1 кв. м квартир, розрахованої у кожному місяці опалювального сезону відповідно до показань будинкового приладу обліку.

Органом місцевого самоврядування визначені такі тарифи для населення за спожиту теплову енергію у спірному періоді: з 01.12.2016р. по 01.01.2018р. - 1218,56 грн./Гкал з ПДВ;з 01.01.2018р. по 01.10.2018р. 1209,61 грн./Гкал з ПДВ; з 01.10.2018р. по 01.05.2019р. - 1481,07 грн./Гкал з ПДВ.

При цьому, колегія встановила, що стрибки нарахувань, про які йдеться в запереченнях відповідача на позовну заяву, зокрема, у січні та лютому 2016р. порівняно з груднем 2015р., викликані обсягом спожитої теплової енергії мешканцями будинку. При тому, що розрахунок за спожиту теплову енергію відбувався за затвердженим для населення тарифом, розрахунок оплати за спожите тепло для кожного мешканця житлових приміщень залежить від розміру опалювальної площі його квартири та від вартості 1 кв. м опалювальної площі, який розраховується математичним діями: спожите будинком тепло х тариф за 1Гкал : опалювальна площа будинку, та є різним кожного місяця опалювального сезону взалежності від обсягу споживання тепла.

Колегія наголошує на тому, що платіжки Концерном«МТМ» постійно розсилаються

кожному споживачеві, на якого відкрито особовий рахунок, з яких можливо з`ясувати правильність нарахування йому оплати за спожиту теплову енергію. Жодної такої платіжки відповідач суду не надав, з якої можливо було б з`ясувати, що позивачем у будь-якому спірному періоді застосовано неправильний тариф.

Наводиться розрахунок заборгованості за період з 01.12.2016р. по 01.05.2019р. з послуги споживання теплової енергії з урахуванням пільги відповідача, у квартирі якого опалювальна площа складає 34,60 кв. м, з яких оплачується за пільгою - 31,5 кв. м, без пільги 3,1 кв. м.

З грудня 2016р. по 01.05.2017р. соціальний норматив - 0,0548 Гкал на 1 кв. м, коефіцієнт 0,566, тариф 1218,56 грн./Гкал: 0,0548 х 0,566 х 1218,56 = 37,80 грн/м2; 31,5 х 37,80 = 1190,70 грн. в межах цієї норми за пільгою.

Грудень 2016р.нарахування без пільги: 31,5 х 29,8174 = 939,25 грн. Тобто надана йому пільга покриває всю суму, нараховану без пільги. Відповідач в такому разі має сплачувати лише: 3,1 х 29,8174 = 92,43 грн.

Січень 2017р.нарахування без пільги: 31,5 х 31,7706 = 1000,77 грн. повністю покривається пільгою. Має сплачувати лише: 3,1 х 31,7706 = 98,49 грн.

Лютий 2017р. нарахування без пільги: 31,5 х 37,4685 = 1180,26 грн. покривається пільгою. Має сплачувати лише: 3,1 х 37,4685 = 116,15 грн.

Березень 2017р. нарахування без пільги: 31,5 х 17,0774 = 537,94 грн. покривається пільгою. Має сплачувати лише: 3,1 х 17,0774 = 52,94 грн.

З жовтня 2017р. по 01.05.2018р. соціальний норматив - 0,0431 Гкал на 1 кв. метр, коефіцієнт - 0,708, тариф по 01.01.2018р. - 1218,56 грн./Гкал, з 01.01.2018р.по 01.10..2018р. 1209,61 грн./Гкал. Пільгова частина оплати: 0,0431 х 0,708 х 1218,56 = 37,18 грн./м2; 31,5 х 37,18 = 1171,17 грн. в межах цієї норми за пільгою.

Жовтень 2017р.нарахування без пільги: 31,5 х 4,6930 = 147,83 грн., повністю покрито пільгою. Має сплачувати лише: 3,1 х 4,6930 = 14,55 грн.

Листопад 2017р.нарахування без пільги: 31,5 х 22,7591 = 716,91 грн., повністю покрито пільгою. Має сплачувати лише: 3,1 х 22,7591 = 70,55 грн.

Грудень 2017р.нарахування без пільги: 31,5 х 20,5236 = 646,49 грн., повністю покрито пільгою. Має сплачувати лише: 3,1 х 20,5236 = 63,62 грн.

З січня 2018р. по жовтень 2018р. соціальний норматив 0,0431 Гкал на 1 кв. метр, коефіцієнт 0,708, тариф 1209,61 грн./Гкал: 0,0431 х 0,708 х 1209,61 = 36,91 грн/м2; 31,5 х 36,91 = 1162,6 грн. - в межах цієї норми за пільгою.

Січень 2018р.нарахування без пільг: 31,5 х 34,9977 = 1102,43 грн. покривається пільгою повністю. Має сплатити 3,1 х 34,9977 = 108,49 грн.

Лютий 2018нарахування без пільг: 31,5 х 26,9376 = 848,53 грн. повністю покривається пільгою. Має сплатити 3,1 х 26,9376 = 83,51 грн.

Березень 2018р.нарахування без пільг: 31,5 х 29,3602 = 924,85 грн. покривається пільгою повністю. Має сплатити 3,1 х 29,3602 = 91,02 грн.

Квітень 2018р.нарахування без пільг: 31,5 х 3,8512 = 121,31 грн. покривається пільгою повністю. Має сплатити 3,1 х 3,8512 = 11,94 грн.

З листопада 2018р. по травень 2019р. соціальний норматив - 0,0431, коефіцієнт - 0,708, тариф - 1238,70 грн./Гкал: 0,0431 х 0,708 х 1238,70 = 37,80 грн. Пільгова плата 31,5 х 37,80 = 1190,70 грн.

Листопад 2018р.нарахування без пільг: 31,5 х 22,1905 = 699 грн. повністю покривається пільгою. Має сплатити: 3,1 х 22,1905 = 68,79 грн.

Грудень 2018р.нарахування без пільг: 31,5 х 30,8497 = 971,77 грн. повністю покривається пільгою. Має сплатити: 3,1 х 30,8497 = 95,63 грн.

З січня 2019р. змінився тариф - 1481,07 грн./Гкал: 0,0431 х 0,708 х 1481,07 = 45,19 грн.; 31,5 х 45,19 = 1423,49 грн. пільгова плата.

Січень 2019р.нарахування без пільг: 31,5 х 39,9180 = 1257,42 грн. покривається пільгою. Має сплатити: 3,1 х 39,9180 =123,75 грн.

Лютий 2019р.нарахування без пільг: 31,5 х 26,4996 = 834,74 грн. покривається пільгою. Має сплатити: 3,1 х 26,4996 = 82,15 грн.

Березень 2019р.нарахування без пільг:и 31,5 х 20,5533 = 647,43 грн. покривається пільгою. Має сплатити: 3,1 х 20,5533= 63,72 грн.

Квітень 2019р.нарахування без пільг: 31,5 х 6,2770 = 197,7 грн. покривається пільгою. Має сплатити: 3,1 х 6,2770 = 19,46 грн.

За період з 01.12.2016р. по 01.06.2019р. жодного платежу відповідач на погашення оплати за послуги централізованого опалення не здійснив.

Таким чином заборгованість відповідача за період з грудня 2016р. по червень 2019р. з урахуванням його пільги становить: 1 257,19 грн.(92,43 грн. + 98,49 грн.+ 116,15 грн.+ 52,94 грн.+ 14,55 грн.+ 70,55грн.+ 63,62 грн. + 108,49 грн.+ 83,51 грн.+ 91,02 грн.+ 11,94 грн. + 68,79 грн.+ 95,63 грн.+ 123,75 грн.+82,15 грн.+ 63,72 грн.+ 19,46 грн.), яку слід стягнути з нього на користь Концерну «МТМ», відмовивши у іншій частині заборгованості за цей період в сумі 2 849,37 грн. у зв`язку з необгрунтованістю її нарахування відповідачу.

З огляду на все вище наведене, колегія у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду та частково задовольняє позов Концерну «МТМ» на суму 1 257,19 грн., в частині вимог за період з 01.01.2009р. по 01.12.2016р. на суму 1140,63 грн. відмовляє у зв`язку з пропуском строку позовної давності, в частині вимог на суму 2 849,37 грн. за період з 01.12.2016р. по 01.06.2019р. за безпідставністю.

В заявах по суті справи ОСОБА_1 просив зарахувати на погашення заборгованості суми монетизації послуг, але колегія вважає, що, оскільки монетизація відбулась у 2020р., а заборгованість позивачем виведена станом на травень 2019р., то всі подальші сплати відповідачем поточної заборгованості, яка виникла у подальшому періоді, за який заборгованість не стягується, зокрема, шляхом монетизації, не можуть зараховуватись на погашення заборгованості в цій судовій справі.

Ухвалюючи нову постанову, колегія вирішує питання про судові витрати у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, які належать позивачу у сумі, пропорційний до задоволених вимог, за рахунок держави, оскільки відповідач звільнений від їх сплати як інвалід війни.

Позивачем сплачено за подання позову матеріального характеру з ціною 5 247,19 грн. судовий збір в сумі 1921 грн., за подання апеляційної скарги 2881,50 грн., а позов задоволено на суму 1 257,19 грн. Тому до компенсації позивачу за рахунок держави належить судовий збір в сумі: 1257,19 х ( 1921 + 2881,50) : 5247,19 = 2611,27 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 38-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» у особі представника Євтушенка Олега В`ячеславовича задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2020 року у цій справі скасувати.

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на корить Концерну «Міські теплові мережі» (, юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардейський, 137, п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_2 , установа банку Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2016р. по 01.06.2019р. в сумі 1257 (однієї тисячі двохсот п`ятидесяти семи) гривень 19 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити: в частині стягнення заборгованості за період з 01.01.2009р. по 01.12.2016р. в сумі 1140,63 грн. у зв`язку з пропуском строку позовної давності, за період з 01.12.2016р. по 0.06.2019р. в сумі 2 849,37 грн. у зв`язку з необґрунтованістю.

Компенсувати Концерну «Міські теплові мережі» за рахунок держави судовий збір в сумі 2611 (двох тисяч шестиста одинадцяти) гривень 27 копійок в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лишеу випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 09 листопада 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.