У Х В А Л А

13 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 643/14493/16-ц

провадження № 61-2694 ск 20

Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості у розмірі 62 956,45 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору від 29 травня 2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв`язку з чим станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 62 956 грн. 45 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7 913 грн. 84 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 48 575 грн. 36 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2 993 грн. 13 коп.; штрафів відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 974 грн. 12 коп. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором від 29 травня 2009 року, що утворилася станом на 31 жовтня 2016 року, у розмірі 62 956,45 грн., з яких: 7 913,84 грн. - заборгованість за кредитом, 48 575,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 993,13 грн. - заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2 974,12 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання за кредитним договором від 29 травня 2009 року належним чином не виконав, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 62 956,45 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 7 913,84 грн. та суму сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам. В іншій частині позов залишити без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2017 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредитного договору від 29 травня 2009 року у розмірі 7 913,84 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 652,37 грн.

Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідач не заперечує факту укладення ним кредитного договору, лише зазначає про те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29 травня 2009 року шляхом підписання заяви-анкети.

Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, що свідчить про наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» лише заборгованість за тілом кредитного договору від 29 травня 2009 року у розмірі 7 913,84 грн.

06 лютого 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року та просив скасувати це судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах за користування кредитом і в цій частині ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, а в іншій частині залишити без змін .

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога про відшкодування шкоди у загальному розмірі 62 956,45 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 1 921 грн =191 200 грн.).

Таким чином ця справа є малозначною.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність виключень передбачених статтею 394 ЦПК України необхідних для оскарження судових рішень у малозначних справах.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Харківського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко