ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9067/20 Справа № 174/127/20 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року АТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 15 вересня 2011 року, за умовами якої отримав кредит у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 09 січня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 38 039,51 грн., з яких: 22 536,32 грн. заборгованість за тілом кредиту; 22 536,32 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 236,60 грн. заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит; 7 978,99 грн. нарахована пеня, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 787,60 грн. штраф (процентна складова), яку АТ КБ ПриватБанк просить стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» у стягненні заборгованості, суд першої інстанції виходив із тих обставин, що підстав для стягнення цієї заборгованості не вбачається.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідач не заперечував факт укладення кредитного договору, ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, у встановленому законом порядку даний договір не оспорювався та не визнавався недійсним, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дішла висновку про наявність підстав для залишення без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено та як вбачається із матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви позичальника ОСОБА_1 від 15 вересня 2011 року, за змістом якої відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та виявляє бажання оформити на своє ім`я банківську карту Універсальна з бажаним кредитним лімітом 1 500 грн. (а.с. 11).

Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки, комісії.

Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с. 13-27).

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Долучена до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки за договором SAMDN5857, також не містить підпису відповідача.

Банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 вересня 2011 року, згідно якого станом на 09 січня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 38 039,51 грн., з яких: 22 536,32 грн. заборгованість за тілом кредиту; 22 536,32 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 236,60 грн. заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит; 7 978,99 грн. пеня, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 787,60 грн. штраф (процентна складова).

Даний розрахунок не доводить факту досягнення сторонами домовленостей щодо усіх істотних умов договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов язків (ч. 1 ст. 626 ЦК Укаїни).

За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що АТ КБ ПриватБанк не представлено письмових доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем від 15 вересня 2011 року кредитного договору у належній формі, не надано доказів досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, зокрема щодо строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту, розміру процентів за користування кредитом, враховуючи не надання позивачем Умов та Правил надання банківських послуг, які б були підписані відповідачем.

Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі збільшення або зменшення кредитного ліміту, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстав брати його до уваги не має.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16 від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Однак, даних про отримання відповідачем банківської картки за кредитним договором № б/н від 15 вересня 2011 року, матеріали справи не містить.

Разом з тим, приведений позивачем розрахунок викладений незрозуміло, оскільки, у графах складових заборгованості містяться лише цифрові дані, без наведення математичного обґрунтування, тому визначити за ним час та період утворення заборгованості у відповідача та перевірити правильність її нарахування неможливо, а інших доказів, підтверджуючих ці обставини, позивачем не надано. Також розрахунок не містить достатніх даних про особу, яка його здійснила.

Банком не представлено суду першої інстанції доказів, що відповідають положенням ст.ст. 77, 80 ЦПК України, на підтвердження факту наявності заборгованості за кредитним договором у визначеному у позові розмірі.

Таким чином, під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду в суді апеляційної інстанції, банком не було доведено, що відповідач дійсно 15 вересня 2011 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 20 000 грн.

Надана банком апеляційному суду виписка по особовому рахунку не свідчить про неправильність рішення суду та не спростовує правильність висновків суду першої інстанції.

Клопотань про надання доказів чи про витребування відповідних доказів судом, позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку, у зв`язку з недоведеністю факту наявності заборгованості за вказаним договором.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю.Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида