Провадження № 2/243/2597/2020
Справа № 243/8367/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Ільяшевич О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини.

19 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та наведено мотиви з яких підстави щодо звільнення від сплати судового збору, передбачені п. 1 ч. 1 ст 8 ЗУ «Про судовий збір»судом не встановлені, крім того, судом зазначено, що приписи п. 14 ч. 2 ст. 3 «Про судовий збір» не поширюються на подання позовних заяв у вказаній категорії справ та судовий збір в них справляється, за таких обставин, позивачці запропоновано сплатити судовий збір у конкретній сумі на визначений рахунок, або зазначити суду підстави для звільнення/зменшення/відстрочення/розстрочення сплати судового збору відповідно до норм чинного законодавства, на підтвердження яких представити відповідні докази. Крім того, судом в ухвалі зазначено як недолік позовної заяви ту обставину, що позивачка не посилається на докази ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_3 а також не зазначено, чи вони наявні, чи будуть суду надані, час їх надання, чи є необхідність їх витребування тощо.

На виконання вимог ухвали, позивачкою надано новий текст позовної заяви, в якому виключено відповідача ОСОБА_3 з числа відповідачів, з тих підстав, що батько ОСОБА_3 у свідоцтві про народження дитини записаний в порядку ст. 135 СК України, та залишено відповідачем матір дитини ОСОБА_2 ..

На виконання вимог суду щодо сплати судового збору, позивачкою та її представником з посиланням на практику Донецького апеляційного суду в цьому питанні, зазначено, що п. 14 ч. 2 ст 3 ЗУ «Про судовий збір», передбачає поняття «заява», яке є ширшим та включає в себе поняття «позовна заява».

Відповідно до ч. 5 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Зважаючи на вказану норму чинного законодавства, підставою для повернення є невиконання вимог суду щодо усунення недоліків у заяві та/або несплата судового збору. Втім, положення ст. 185 ЦПК України не позбавляють можливості учасника судового розгляду висловити свої аргументи щодо вимог суду, викладених в ухвалі без руху. При цьому суд вважає за необхідне надати мотивовану оцінку вказаним доводам позивачки та її.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, при отриманні заяви суддя на підставі поданих документів, самостійно повинен вирішити питання, чи відповідає заява вимогам ст. 175 і 177 ЦПК України та зокрема чи оплачена вона судовим збором.

Законом прямо передбачені підстави звільнення від сплати судового збору та випадки, коли судовий збір взагалі не справляється. За таких обставин, обов`язок суду полягає у тому, щоб перевірити чи підпадає подана заява під вказані категорію справ. При цьому, саме по собі клопотання про звільнення від сплати судового збору з конкретних підстав, визначених законом, не вимагається та не обмежує обов`язку суду перевірити наявність всіх підстав звільнення від сплати судового збору, або його несправляння взагалі.

Зважаючи на вищезазначені доводи позивачки суд повторно наголошує, що ЗУ «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять процесуальні документи, за подання яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) процесуальних документів.

Позивачка при подачі нового тексту позовної заяви судовий збір не сплатила, посилаючись на п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», наполягаючи на тому, що поняття «заява», яке зазначене у вказаному пункті норми права, включає в себе поняття «позовна заява».

Суд не може погодитися із таким тлумаченням норм закону, виходячи з таких міркувань.

Так в ч.1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», зазначається, що судовий збір справляється:

за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;

за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

За змістом ч. 2 ст. 14 ЦПК України, позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та з положень ч. 2 ст. 14 ЦПК України вбачається, що законодавець розмежовує поняття позовна заява і заява.

При цьому в ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» наведений конкретний перелік процесуальних документів, за подання яких справляння судового збору не передбачено, і у вказаному переліку, зокрема, зазначено види процесуальних документів, як позовні заяви( як приклад п.13), так і заяви, при цьому чітко визначено зміст кожної позовної заяви та заяви.

Суд також звертає увагу на те, що в обгрунтування позиції щодо того, що за подання позову про позбавлення батьківських прав судовий збір не справляється, позивачкою додані рішення суду апеляційної інстанції.

Суд зазначає, що при вирішенні процесуальних питань в конкретній справі, суд не зв`язаний позиціями місцевих та апеляційних судів, висловлених ними в інших подібних справах. У суду наявний обов`язок дотримуватися позиції лише Верховного Суду.

Разом з тим, суд при вирішенні процесуальних питань у справі, що є предметом розгляду, з метою створення єдиної усталеної судової практики, має право прийняти мотиви, якими керувалися місцеві та апеляційні суди у інших подібних справах.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що у представлених позивачкою та її представником рішеннях апеляційної інстанції п.14 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» застосовується відносно подання апеляційної скарги органом опіки та піклування, тобто органом, який визначений законом як орган, що діє на захист прав дитини. При цьому, ним подано апеляційну скаргу.

Ці дві обставини прямо передбачені п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», як такі що є підставою для визнання процесуального документу, таким що не підлягає оплаті судовим збором.

Натомість позивачка не є особою, яка прямо визначена законом, як особа, що діє на захист дітей, та відповідно нею подано саме позовну заяву.

Отже, в даному випадку поданий процесуальний документ в такій категорії справ повинен бути оплачений судовим збором, або позивачкою повинні бути наведені конкретні мотиви звільнення/зменшення, розстрочення, відстрочення від сплати судового збору, передбачені ЗУ «Про судовий збір», та прийняті судом як обгрунтовані. З огляду на викладене, враховуючи що підстав, визначених законом, звільнення від сплати судового збору, судом не було встановлено, заявниці запропоновано було сплатити судовий збір, у розмірі, передбаченому ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та одночасно роз`яснено право на звернення із клопотанням про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, або відстрочення/розстрочення сплати судового збору, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України.

Позивачкою подано до суду новий текст позовної заяви, де виключено одного відповідача, чим фактично усунено недоліки позовної заяви в частині зазначення доказів, разом з тим, вимоги суду щодо сплати судового збору не виконані.

Доводи, викладені позивачкою та її представником щодо віднесення позовної заяви до категорії процесуальних документів, за які судовий збір не справляється не знайшли свого підтвердження, позивачкою та її представником не наведено переконливих підстав та доказів для здійснення судом дій, передбачених ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачці, у зв`язку з тим, що позовну заяву не оплачено судовим збором.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання дитини вважати неподаною та повернути позивачці.

Роз`яснити в цій ухвалі, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О. В. Ільяшевич