Справа № 595/750/20
Провадження № 2-з/595/3/2020
У Х В А Л А

01 червня 2020 року

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Федорончук В.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

До Бучацького районного суду Тернопільської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що в січні 2017 року ним було надано у тимчасове користування ОСОБА_2 вантажний транспортний засіб MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 на термін до заявлення вимоги про його повернення. Також, ОСОБА_2 було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ752742 від 24.06.2011 року.Однак, у квітні 2020 року стало відомо, що ОСОБА_2 , маючи у користуванні належний йому автомобіль, скориставшись послугами комісіонера ПП «Автовир» (79069, м.Львів, вул.Шевченка, буд.327, код ЄДРПУО 39527139, тел.: НОМЕР_3 ), підробивши підписи уклав, без його відома і від його імені, договір комісії №750 від 23.10.2017 року, а також підробивши його, підписав акт технічного огляду транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер від 23.10.2017 року №7165/17/000657 та Акт приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктами господарювання (його філією) та уповноваженим дилером без номера та дати.В подальшому ПП «Автовир» уклало договір купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу №17/10/000658 23.10.2017 року, на підставі якого РСЦ МВС в Тернопільській області (46400, Тернопільська область, с.Підгороднє, вул.Стрийська, 5, код ЄДРПУО 40112233, тел.: НОМЕР_4 ) було зареєстровано автомобіль за ОСОБА_2 .Таким чином відповідач незаконно, проти його волі заволодів належним йому транспортним засобом MAN, переоформивши його на себе. З метою захисту порушеного права він вимушений звернутися до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 провизнання договору комісії № 750 від 23.10.2017, договору купівлі-продажу № 17/10/000658 від 23.10.2017 про продаж автомобіля MAN 8.145, 2002 року випуску,кузов № НОМЕР_1 - недійсними;скасування реєстрації транспортного засобу MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № НОМЕР_1 у РСЦ МВС в Тернопільській області за ОСОБА_2 ;витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № НОМЕР_1 та передання його власнику.Водночас, йому стало відомо, що ОСОБА_2 має намір продати спірний транспортний засіб. З огляду на те, у який спосіб відповідач заволодів належним йому майном, вважає загрозу його відчуження, з метою ухилення від передачі законному власнику - реальною.Оскільки невжиття заходів щодо забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з метою забезпечення позову вважає необхідним накладення арешту із забороною відчуження, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту на автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Заява про забезпечення позову, згідно зі ст. 151 ЦПК України, повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів, 24.06.2011 року транспортний засіб MAN 8.145, 2002 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Із довідки, виданої Регіональним сервісним центром МВС в Тернопільської області 23 квітня 2020 року, вбачається, що транспортний засіб MAN 8.145, р.н. НОМЕР_2 , перереєстровано ТСЦ №6145 МВС в Тернопільській області на підставі договору купівлі-продажу, який оформлений суб`єктом господарювання ПП «АВТОВИР» Львівської області.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно зі ст.1 Конвенцією про захист прав і основних свобод людини високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п.43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Співмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, зокрема, у разі відчуження відповідачем зазначеного майна, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним і достатнім по справі накласти арешт на автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.13 ст.158 ЦПК України, вжиті судом заходи забезпечення позову будуть скасовані у разі неподання заявником позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-154, 157, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль MAN 8.145, 2002 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , із забороною відчуження транспортного засобу, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Копію ухвали направити для виконання до Бучацького міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Відповідно до ч.2 ст.157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя В. Б. Федорончук