Житомирський апеляційний суд
Справа №281/557/17 Головуючий у 1-й інст. Свинченко Г. Д.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №281/557/17 за позовом ОСОБА_1 до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, Лугинської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Свинченко Г.Д. у смт Лугини,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області. Просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,32 га в умовних кадастрових гектарах, видане 02 серпня 2003 року Лугинською нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_7 . Свій позов обґрунтовувала тим, що її мати ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері спадщину прийняв батько - ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями в селі Осни Лугинського району Житомирської області, майнового та земельного паїв. Спадкоємцями після смерті батька є вона та її брати - ОСОБА_7 і ОСОБА_5 . У встановлений законом строк вона та брати із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Однак, упродовж шести місяців після смерті батька вона і ОСОБА_7 фактично вступили у володіння частиною спадкового майна, оскільки взяли з будинку батьків деякі речі. ОСОБА_5 спадщину не прийняв, зі спадкового майна нічого не брав. Майнові сертифікати на майно, що належало покійному батьку в КСП «Липники», їй видали в сільській раді. Земельних сертифікатів у сільській раді не було, а тому вона вважала їх втраченими. Брат ОСОБА_7 перед смертю важко хворів та у жовтні 2014 року передав їй державні акти на право власності на земельні ділянки №№544243, 344245, 544244, 544246 для того, щоб вона переоформила їх на себе. Після смерті брата його дружина забрала державні акти. У земельному відділі Лугинської РДА їй порекомендували подати в газету оголошення про недійсність державних актів, що вона і зробила. Про те, що брат ОСОБА_7 у 2003 році таємно від неї звернувся до Лугинської державної нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,32 га на підставі сертифікату серії ЖТ №0287434 вона довідалася випадково в 2017 році, що змусило її звернутися до суду.

Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 27 вересня 2017 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_2 (дружину брата ОСОБА_7 ), ОСОБА_3 (дочку брата ОСОБА_7 ) та ОСОБА_4 (дочку брата ОСОБА_7 ) (а.с.30 т.1).

Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2018 року залучено до участі у розгляді справи, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 (брата позивачки) (а.с.87 т.1).

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 30 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2018 року апеляційна скаргу ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 13 березня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 30 травня 2018 року та постанова Апеляційного суду Житомирської області від 19 вересня 2018 року скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 11 червня 2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Лугинську державну нотаріальну контору та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_6 (а.с.31-32 т.2).

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 21 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відповідно до чинного законодавства відновити її правовий статус та захистити її порушене право, як спадкоємця першої черги за законом, після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач наполягає на тому, що фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки вступила в управління спадковим майном, але суд такій обставині належної оцінки не надав. У неї наявні ощадні книжки покійних матері та батька, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, є доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном. Зазначає, що має право на спадщину після смерті батька, як і брат ОСОБА_7 , а відмовляючи у задоволенні позову, суд фактично позбавив її права на спадщину.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволена з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області та Лугинської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,32 в умовних кадастрових гектарах, виданого 02 серпня 2003 року Лугинською нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач доказів тому, що фактично вступила в управління спадковим майном після смерті батька не надала, оскільки із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріуса вона не зверталася, в установленому законом порядку спадщину не прийняла, в судовому порядку факт прийняття спадщини не встановлювала.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_9 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть від 12 липня 1999 року серії НОМЕР_1 та від 23 вересня 1999 року серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки Липниківської сільської ради Лугинського району від 27 лютого 2018 року №198 ОСОБА_9 на день свої смерті проживав та був зареєстрований у с. Осни Лугинського району Житомирської області один (а.с.132 т.1).

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_9 не залишив, а тому спадкування мало відбуватися за законом. Перша черга спадкоємців за законом - є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (частина перша ст.529 УРСР 1963 року).

Дітьми ОСОБА_9 є: ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_7 (син) та ОСОБА_15 (син).

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР 1963 року, яка діяла на момент смерті ОСОБА_9 , визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Передбачений ст.549 ЦК УРСР 1963 року шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що зберіглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізовано.

Із спадкової справи №72/2888250 щодо майна померлого ОСОБА_9 вбачається, що у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори ніхто із дітей спадкодавця не звернувся.

02 серпня 2003 року до Лугинської державної нотаріальної контори надійшла заява від сина спадкодавця - ОСОБА_7 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. У заяві також зазначалося про те, що після смерті батька залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 КСП «Липники», виданий Лугинською райдержадміністрацієї від 28 жовтня 1997 року. Крім того, спадкоємцями є ОСОБА_15 - син та ОСОБА_16 - дочка, які спадщину не прийняли (а.с.120 т.1).

У матеріалах спадкової справи знаходиться ксерокопія сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ-№0287435, виданий на ім`я ОСОБА_9 (а.с.121 т.1).

02 серпня 2003 року державним нотаріусом Лугинської державної нотаріальної контори Можаровською О.О. видано ОСОБА_7 (сину спадкодавця ОСОБА_9 ) свідоцтво про право на спадщину за законом, дійсність якого оспорюється позивачем (сестрою) у даній справі. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) КСП «Липники» с.Липники Лугинського району Житомирської області, належного померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 КСП «Липники» с.Липники Лугинського району, виданого Лугинською райдержадміністрацією 18 жовтня 1997 року. Розмір вказаної земельної частки (пай) становить 2,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.123 т.1).

Допитана судом першої інстанції ОСОБА_6 надала покази, що видала вказане вище свідоцтво про право на спадщину за законом, перевіривши за паспортом особу заявника ( ОСОБА_7 ), його родинні зв`язки з померлим (син спадкодавця) та правовстановлюючий документ на майно, яке належало померлому - сертифікат на право на земельну частку (пай).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається на те, що фактично вступила в управління спадковим майном, а до апеляційної скарги приєднала ксерокопії ощадних книжок, виданих на ім`я ОСОБА_8 (матері) та ОСОБА_9 (батька).

За положеннями пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 , свідоцтво про право на спадщину видавалося спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном могли бути, зокрема, довідка уповноваженого органу про те, що майно спадкодавця взято спадкоємцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; наявність у спадкоємців ощадної книжки, державного акту на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Також у Інструкції зазначалося, що документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

За приписами частини третьої ст.524 ЦК України 1963 року, якщо не було спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жодний з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходило державі.

У даному випадку за умов існування інших спадкоємців держава не доступається до спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_9 , а тому Липниківську сільську раду Лугинського району Житомирської області не можна вважати належним відповідачем у даній справі.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8). На випадок своєї смерті останній 23 жовтня 2013 року склав заповіт, яким державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №544244, серії ЯМ №544243, серії ЯМ №544245, серії ЯМ №544246, що видані 27 травня 2011 року, заповів ОСОБА_3 (а.с.149 т.1). Заповіт посвідчений секретарем Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частиною першою ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, спадкоємцем ОСОБА_7 за заповітом є дочка останнього - ОСОБА_4 , а у разі неохоплення заповітом усього майна, потенційними спадкоємцями за законом ОСОБА_7 також є - діти ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) та дружина останнього ( ОСОБА_2 , якщо на час відкриття спадщини шлюб не був розірваним), права яких можуть зачіпатися при розгляді спору про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, оскільки право на земельну частку (пай) увійшло до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7 , а за таких обставин не має значення, що оспорюване свідоцтво на спадщину за законом видано на земельну частку (пай), а ОСОБА_7 заповів земельні ділянки.

При розгляді даної справи важливим є визначення процесуального статусу Лугинської державної нотаріальної контори, яку суд першої інстанції залучив співвідповідачем. У даній справі спірні матеріально-правові відносини є спадковими, а вимог про відшкодування шкоди не заявлено. Отже, у цій справі нотаріальна контора не може бути суб`єктом правовідносин, оскільки у будь-якому випадку не зможе своїми діями вплинути на відновлення прав позивача, а тому відповідачами у даній справі мають бути спадкоємці ОСОБА_7 Нотаріальна контора не має матеріально-правової заінтересованості щодо предмета спору про визнання свідоцтва право на спадщину за законом недійсним.

Суд першої інстанції мав право відповідно до ст.51 ЦПК України за клопотанням позивача залучити спадкоємців ОСОБА_7 співвідповідачами або замінити неналежних відповідачів належними відповідачами - спадкоємцями ОСОБА_7 , але черговий раз цього не вчинив. Такі процесуальні недоліки на стадії апеляційного перегляду усунути неможливо, оскільки апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучати особу до участі як відповідача або співвідповідача.

У разі, якщо позов пред`явлено до неналежних відповідачів у задоволенні позову слід відмовити.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення, яким апеляційний суд відмовляє у задоволенні позову, колегія суддів звертає увагу також те, що до апеляційної скарги позивач долучила копії ощадних книжок, що залишилися після смерті батьків, зокрема, ОСОБА_9 . Дані ощадні книжки не були предметом дослідження у суді першої інстанції, а виняткових обставин, які перешкоджали позивачу подати до суду першої інстанції такі докази з 2017 року не встановлено. Разом із тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що позивач у встановленому законом порядку спадщину не прийняла, тобто висновок суду першої інстанції про те, що позивач фактично не вступила в управління спадковим майном після смерті батька є передчасним, що відповідає положенням ст.376 ЦПК України.

Відмова у задоволенні даного позову не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до суду із новим позовом до належних відповідачів, тобто спадкоємців брата ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Липниківської сільської ради Лугинського району Житомирської області, Лугинської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним відмовити з інших правових підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 09 листопада 2020 року.