Справа № 466/3891/13-ц
У Х В А Л А

28 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Зими І.Є.

при секретарі Вітрук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» про заміну сторони у провадженні, видачу дублікату виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення таких до виконання, -

встановив:

17.09.2014р. Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» 11 845,60 грн. заборгованості за кредитним договором та 243,60 грн. судового збору.

01.12.2020р. ТзОВ «Фінансова компанія «Максимум» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у вищевказаній справі, з ПАТ «Банк Національний Кредит» на ТзОВ «Фінансова компанія «Максимум» з тих підстав, що 18.05.2018р. між ними було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого право грошової вимоги до ОСОБА_1 перейшло до заявника.

Крім того вказує, що на виконання рішення, 17.09.2014р. судом було видано виконавчі листи № 466/3891/13-ц, про стягнення боргу та про стягнення судового збору, які були направлені первісному стягувачеві - ПАТ «Банк Національний кредит» на примусове виконання до Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ 15.04.2015 року.

Однак заявнику невідомо, чи були відкриті виконавчі провадження у вищевказаній справі. В матеріалах кредитної справи, які були передані від Банку, жодних документів, які б про це свідчили, немає, як і самих виконавчих листів. Жодної інформації про хід виконавчих проваджень немає і на сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

За таких обставин, оскільки рішення суду від 17.09.2014р. не виконане, оригінали виконавчих листів втрачені, а строк пред`явлення таких до виконання пропущений, ТзОВ «Фінансова компанія «Максимум» змушене звернутись до суду із даною заявою.

В судове засідання представник заявника ТзОВ ФК «Максимум» не з`явився, у своїй заяві просив розглядати справу без його участі.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону правонаступником. Така заміна відбувається на підставі заяви про заміну сторони її правонаступником.

Як встановлено судом, 18.05.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум», за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-ЕА-2018-03-27-000113-а від 17.04.2018 року, уклали Договір про відступлення прав вимоги від 18.05.2018р. з Публічним Акціонерним Товариством «Банк Національний Кредит».

Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими були відступлені, до переліку входить і договір про надання споживчого кредиту № СК/02/000139 від 20.11.2013р., укладений з гр. ОСОБА_1 , що був предметом розгляду у цивільній справі № 466/3891/14.

Верховний суд України у постанові № 643/4902/14 від 05.12.2018р. зробив правовий висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу, оскільки рішення суду залишиться без виконання, що призведе до порушення ст.129 Конституції та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09, провадження № 61-16520сво18 : вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, підставою правонаступництва у виконавчому провадженні є правонаступництво в матеріальних (майнових) правовідносинах, тобто перехід суб`єктивних майнових прав чи обов`язків від одного суб`єкта майнових правовідносин до іншого на підставі договору.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, суд дійшов висновку про доцільність задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум».

Також встановлено, що на виконання рішення суду від 17.09.2014р., було видано виконавчі листи, які скеровані 06.04.2015р. позивачу справі - ПАТ «Банк Національний Кредит».

Однак, як з`ясувалось, в матеріалах кредитної справи боржника ОСОБА_1 оригінали виконавчих листів № 466/3891/13-ц відсутні, що свідчить на думку суду про їх втрату при передачі кредитного портфелю правонаступнику ТзОВ «ФК «Максимум».

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно п.5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено, при цьому, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу, виданого судом, подасться до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ «перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Оскільки боржник на сьогоднішній день не погасив заборгованість, самостійно рішення суду не виконується, а пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не дає можливості ТзОВ «ФК «Максимум» звернутися до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду по вказаній справі, суд вважає за необхідне вимогу ТзОВ «ФК «Максимум» задовольнити та видати дублікати виконавчих листів, поновивши строк для пред`явлення таких до виконання.

Керуючись ст. ст. 255, 260, 442 ЦПК України , суд,-

п о с т а н о в и в:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» задовольнити.

Замінити сторону стягувача по справі № 466/3891/13-ц із Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» (03057, м. Київ, вул. Желябова, 10а, , МФО: 334851, р/рахунок: НОМЕР_1 ).

Видати дублікат виконавчого листа по справі № 466/3891/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 11 845,60 грн.

Видати дублікат виконавчого листа по справі № 466/3891/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 243,60 грн.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Максимум» строк пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І. Є. Зима