УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Каравайко В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання недопустимим доказом та постановлення окремої ухвали у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

Відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про визнання недопустимим доказом наданий представником позивача екземпляр незавіреного належним чином рішення ВК ЗМР № 546 від 28.10.1999 року „Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення, а також прийняття окремої ухвали щодо наявності ознак злочину за фактом подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, та надіслання її Генеральному прокурору України для прийняття відповідного рішення.

Судове засідання проведено відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваних питань, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту заяви встановлено, що заявник вважає доданий позивачем до позовної заяви екземпляр рішення ВК ЗМР № 546 від 28.10.1999 року „Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення, який має нечитабельний вигляд, не завірений належним чином, не стосується КП „Водоканал, не оприлюднений ніякими засобами, таким, що є неналежним доказом у справі. Такий документ, на думку відповідача, не відповідає вимогам чинного законодавства в частині застосування як доказу у справі щодо здійснення КП „Водоканал комунальної послуги централізованого водопостачання і водовідведення в багатоквартирних будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя.

За наявності вищезазначених ознак неналежного доказу, заявник вважає такий документ підробним, що, на її думку, свідчить про вчинення злочину.

Відповідно до ч. 11 ст. 83 ЦПК України, у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду, на час вирішення заяви підстави для визнання недопустимим зазначеного відповідачем у справі доказу за викладених у заяві ознак відсутні. Оцінка кожному доказу у справі буде надаватися судом при ухваленні судового рішення, яким буде вирішено позовні вимоги, кожен доказ буде оцінено судом окремо та у сукупності з матеріалами справи.

Відповідачем у заяві не наведено обґрунтованих посилань на обставини, які б свідчили, що зазначений доказ одержано з порушенням порядку, встановленого законом, або він є неналежним засобом доказування, як передбачено ст. 78 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає заяву про визнання недопустимим доказом необґрунтованою.

Відповідно до ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Враховуючи, що матеріали заяви не містять обґрунтованих даних, отриманих у встановленому законом порядку, які б достеменно свідчили про ознаки підробки доказу, та відповідно ознак злочину, передбаченого КК України, про які зазначає заявник, суд приходить до висновку про відсутність встановлених Законом підстав для постановлення відповідної окремої ухвали, у зв`язку чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику її право подання заяви про вчинення кримінального правопорушення за наявності ознак злочину в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України.

Керуючись ст. ст. 78, 83, 89, 258, 259, 260, 261, 262, 263 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання недопустимим доказом та постановлення окремої ухвали у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Калюжна