Провадження №2/654/1099/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Данилевський М.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Голопристанському районному суду Херсонської області 27 жовтня 2020 року з Херсонського міського суду надійшла цивільна справа №766/15101/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» про визнання недійсним договору від 21.01.2020 про відступлення права вимоги за договором іпотеки укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Стар Інвестмент Ван».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 для розгляду справи визначено суддю Данилевського М.А.

02.11.2020 суддею було отримано заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна.

В поданій заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що 14.10.2020 позивач отримала повідомлення від Державного підприємства «Сетам» 6645/08-18-20 від 07.10.2020 про виставлення на реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів (предмет іпотеки - 82/00 частини домоволодіння: будинок літ.А загальною площею 62,8кв.м.; будинок літ.Б загальною площею 244,6кв.м., споруди за адресою: АДРЕСА_1 ). проведення торгів заплановано на 30 жовтня 2020 року.

21.01.2020р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Стар Інвестман Ван» укладається договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Стар Інвестман Ван» відступив, а ОСОБА_2 набув право вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, в тому числі до ПСП «Тонус» за кредитним договором №07-03-06 від 07.03.2006 та договором овердрафту №06-03-06 від 03.03.2006, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки, та договорами застави з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.

Фактично ОСОБА_2 викуплено право вимоги за іпотечним договором, за яким заставлене нерухоме майно а саме: 82/100 частини домоволодіння, яке в цілому складається з двох житлових будинків - літ. «А», житловою площею 24кв.м., загальною площею 62,8кв.м., літ. «Б», житловою площею 62,2кв.м., загальною площею 244,6кв.м., гаражів літ. «В», «Г» огорожі №1, 2, 3, що знаходиться на земельній ділянці та розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Оскільки даний договір суперечить діючому законодавству /підстави наведені безпосередньо позовній заяві/, ОСОБА_1 подано позов про визнання недійсним договору.

Враховуючи той факт, що правочин, на якому базується право вимоги ОСОБА_2 визнається недійсним в судовому порядку, всі подальші дії по виставленню даного об`єкту нерухомості на електронні торги є незаконними.

У випадку задоволення позову не існуватиме жодної правової підстави для примусової реалізації майна позивача. Проте у разі відчуження майна позивача до завершення розгляду справи по суті втратиться можливість ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що напряму суперечить завданням цивільного судочинства.

Тому для збереження можливості ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, необхідно забезпечити існуючий статус нерухомого майна, а саме: унеможливити його відчуження до завершення розгляду справи шляхом зупинення продажу. Також заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернулась із позовом про визнання недійсним договору від 21.01.2020 про відступлення права вимоги, укладеного між відповідачами ОСОБА_2 та ТОВ «Стар Інвестмент Ван» з тих підстав, що фактично укладений договір є договором факторингу, що є підставою для визнання його недійсним через порушення суб`єктного складу сторін договору, оскільки стороною договору факторингу фактором може бути лише фінансова установа, яка повинна бути включена до Державного реєстру фінансових установ, а клієнтом фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Оскільки сторони договору не відповідають вимогам, які передбачені для договору факторингу, а укладений договір фактично є таким, хоча називається договором про відступлення права вимоги, то на підставі статей 203, 215 ЦК України позивач просить визнати зазначений договір недійсним.

З метою забезпечення позову позивач просила зупинити продаж арештованого майна, що є предметом договору іпотеки від 31.03.2006, а саме: 82/100 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності позивачу.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зокрема встановленням обов`язку вчинити певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Позивач не обґрунтувала у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги з огляду на те, що 82/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_2 , були передані в іпотеку позивачем на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, а відтак позивач усвідомлювала ризики невиконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема можливість примусової реалізації домоволодіння на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 31.05.2013 (справа №2114/11344/12) за позовом ПАТ «Банк Петрокомерц Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: ПСП «Тонус», ОСОБА_3 , звернуто стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №07-03-06 від 07.03.2006, договором про надання овердрафту №06-03-06 від 03.03.2006 в сумі 8 771 730,57 грн., на 82/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

За змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі і на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд бере до уваги той факт, що боржником тривалий час не виконується рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 31.05.2013.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зупинення продажу арештованого нерухомого майна призведе до порушення прав ОСОБА_2 як стягувача у виконавчому провадженні.

В поданій заяві позивачкою не надано доказів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких вона звернувся до суду.

Таким чином, не вбачається достатніх підстав для зупинення судом реалізації арештованого майна з публічних торгів.

За таких обставин, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-153, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:М. А. Данилевський