КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 2-349/12 Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.

суддів: Білич І.М., Іванченка М.М.,

при секретарі - Перебитюку А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», заявник) звернулось в Дарницький районний суд міста Києваіз заявою про видачу дубліката виконавчого листа за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1 821 306,71 грн.

Заявник посилався на те, що постановою державного виконавця, виконавче провадження було закрито, а оригінал виконавчого листа разом з постановою був направлений стягувачу. Проте, виконавчий лист було втрачено при пересилці. В зв`язку з тим, що рішення суду не виконано, АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року заяву АТ «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 2-349/12 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа, виданого 16 січня 2013 року на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2012 року у цивільній справі № 2-349/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1 821 306,71 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначив, що висновок суду ґрунтується на припущеннях, оскільки інформація зазначена у довідці про втрату виконавчих документів, не відповідає дійсності, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу було винесено 23 вересня 2013 року, а не 20 грудня 2016 року, таким чином, як вважає ОСОБА_1 , АТ «Універсал Банк» не надало доказів втрати виконавчого листа та місця його знаходження. Крім того, заявником було пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та не надано достатніх доказів для поновлення цього строку. У зв`язку з цим просив, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дубліката виконавчого листа відмовити.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, вислухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2012 року по справі № 2-349/12 задоволено позов Публічного ПАТ «Універсал Банк» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на його користь в солідарному порядку заборгованості, в розмірі 1 821 306,71 грн.

Судом, на виконання рішення суду, 16 січня 2013 року видано виконавчий лист № 2-349/12.

Головним державним виконавцем Дарницького районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Тертичною В.В., 09 вересня 2013 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Дарницьким районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, 19 квітня 2019 року видано довідку, з якої вбачається, що 20 грудня 2016 року державним виконавцем Тертичною В.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». В журналі загальної вхідної кореспонденції відділу, записів щодо направлення виконавчих документів на адресу стягувача не виявлено, що свідчить про втрату оригіналу виконавчого документу - виконавчого лист № 2-349/12 від 16 січня 2013 року.

Актом та довідкою АТ «Універсал Банк» від 19 вересня 2019 року встановлено, що виконавчий лист № 2-349/12 від 16 січня 2013 року на адресу стягувача не надходив.

З поданої представником АТ «Універсал Банк» заяви та наданої довідки відділу ДВС вбачається, що виконавчий лист по справі № 2-349/12 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на виконанні у відділі ДВС не знаходиться.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оригінал виконавчого документу, виданий 16 січня 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва у справі № 2-349/12 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, є втраченим.

Частини 5 ст. 124 Конституції Українипередбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час повернення виконавчого документа стягувачу) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Стаття 431 ЦПК України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З урахуванням наведеного, необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили. Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

Тому, за не доведенням іншого, слід вважати, що державним виконавцем не дотримані вимоги частини 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо порядку відправлення поштової кореспонденції стороні виконавчого провадження, а саме: стягувачу копії постанови про повернення виконавчого документа.

З огляду на це, слід вважати, що виконавчий документ стягувачем отриманий не був та був втрачений, а тому АТ «Універсал Банк» має право отримати його дублікат.

З урахуванням фактичних обставин справи, у суду першої інстанції були достатні правові підстави для задоволення заяви АТ «Універсал Банк» про видачу дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів приймає до уваги надані Акціонерним товариством докази на підтвердження дати прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа стягувачу - «20 грудня 2016 року», а саме: довідку Дарницького районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 19 квітня 2019 року та копію постанови ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 18 вересня 2014 року № 916/22 про звернення стягнення із заробітної плати боржника ОСОБА_1 , прийнятої в рамках примусового виконання рішення суду по виконавчому листу № 2-349/12 від 16 січня 2013 року.

Наведені з цього приводу доводи апеляційної скарги належними і допустимими доказами не підтверджені, тому колегія суддів їх відхиляє.

Посилання у апеляційній скарзі на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, колегією суддів не враховуються, оскільки обставини, щодо яких надано оцінку судом касаційної інстанції відрізняються від обставин цієї справи.

Таким чином, станом на день розгляду заяви, зобов`язання ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-349/12 від 16 січня 2013 року перед АТ «Універсал Банк» не виконані, заборгованість не погашена, строк пред`явлення виконавчого документу для виконання не сплинув, тому, АТ «Універсал Банк» має намір скористатися правом подачі виконавчого листа для примусового виконання до органів Державної виконавчої служби.

Висновки суду першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України належним чином вмотивовані, відповідають встановленим судом обставинам справи, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, та наведеним нормам матеріального права.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що Дарницьким районним судом міста Києва при розгляд вище вказаної заяви, допущені порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

М.М. Іванченко