УХВАЛА

10 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 204/7119/18

провадження № 61-20542св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Міністерство юстиції України, Державна установа «Дніпровська установа виконання покарань № 4», Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 18 травня 2012 року по 03 березня 2015 року він тримався в ДУ «ДУВП(№4)» - установі для тримання осіб під вартою, в якій були неналежні умови, та які не відповідали нормам, передбаченим законодавством України та нормам міжнародного законодавства, зокрема: камери не провітрювались, штучна вентиляція ніколи не працювала; камери знаходились в антисанітарних умовах; у камерах були відсутні необхідні санітарні зручності; у камерах не було гарячої води, предмети першої необхідності та особистої гігієни; постільна білизна не видавалась, ніколи не змінювалась протягом всього перебування позивача в слідчому ізоляторі - 2 роки 9 місяців та 15 днів. Прання постільної білизни та особистих речей в слідчому ізоляторі не здійснювалось. Харчування в установі було погане. Санітарно-гігієнічні умови в душі були відсутні. Площа камер не відповідала нормам законодавства і становила менше 2,5 квадратних метра на особу. Неодноразові усні та письмові скарги на вказані порушення умов утримання, висловлювання прокурору по нагляду за додержанням законності в місцях попереднього ув'язнення та керівництву установи, були залишені без уваги, і не призвели до покращення умов тримання в ДУ «ДУВ (№4)», умови тримання суперечили нормам національного законодавства та статті 3 Конвенції, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 270 000 гривень відшкодування моральної шкоди, заподіяної Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань №4», органом управління якої є Міністерство юстиції України, внаслідок тримання в умовах, що принижує гідність, поводження в порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається (немає).

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п'яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п'яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко