Ухвала

30 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 208/794/20

провадження № 61-19403ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Редьком Сергієм Миколайовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь майнову шкоду в сумі 26 239,90 грн, завдану внаслідок залиття квартири;

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь моральну шкоду в сумі 3 000 грн, завдану внаслідок залиття квартири;

- стягнути з ОСОБА_1 на свою користь понесені судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 липня 2020 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 липня 2020 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 22 641,10 грн, з яких: 15 842,90 грн - майнова шкода; 2 644 грн - витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження; 35,00 грн - витрати на оплату послуг за складання акту обстеження № 135 від 30 жовтня 2019 року; 18,00 грн - витратами за оплату поштової кореспонденції; 2 000 грн - моральна шкода; 2101,20 грн - судовий збір.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

22 грудня 2020 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 через представника - адвоката Редька С. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 29 239,90 грн (26 239,90 + 3 000), яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Редьком Сергієм Миколайовичем, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев