Номер провадження: 22-ц/813/905/20
Номер справи місцевого суду: 521/1288/18
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2019 року по справі за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО», особа, дії якої оскаржуються - Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинаєв Віталій Олександрович на повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В січні 2018 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з вищезазначеною скаргою, в якій просила суд:

-поновити строк для подачі скарги на повідомлення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинаєва В.О. про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 05.10.2017 року;

-визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинаєва В.О., щодо внесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 05.10.2017 року;

-скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 05.10.2017 року;

-зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинаєва В.О. відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 521/18069/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором № 31/06ю.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2019 року поновлено Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк`строк строк для подачі скарги на повідомлення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинаєва В.О. про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 05.10.2017 року.

-Визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинаєва Віталія Олександровича, щодо внесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 05.10.2017 року.

-Скасовано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 05.10.2017 року.

-Зобов`язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинаєва В.О. відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 521/18069/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором № 31/06ю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2019 року посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 29.10.2020 року, на 11.25 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 02.11.2020 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та винесеним з порушенням матеріального та процесуального права. Висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню.

Зокрема посилається на те, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» є державною організацією, а не державним органом, так як не мають державно-владних повноважень.

Посилається на те, що Фонд від сплати авансового внеску за виконання рішення суду не звільнений, згідно ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначає, що державні органи звільняються від сплати авансового внеску, а Фонд гарантування вкладу не відноситься до державних органів, так як учасниками Фонду є банки.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду ухвали суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що 31 січня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено Рішення по справі № 521/18069/16-ц про задоволення цивільного позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 31/06ю з ОСОБА_1 .

Вказане судове рішення вступило в законну силу 06 березня 2017 року.

31.05.2017року Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 521/18069/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором 31/06ю від 01.11.2006 року, що становить 616 555,59 доларів США, яка на день НБУ складає 15 961 963,89 грн. з яких:

- Прострочена заборгованість за кредитом - 241 456, 00 доларів США

- Заборгованість за процентами 251 271, 79 доларів США

- Пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 41 610, 91 доларів США

- Пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 41 679, 09 доларів США

- Заборгованість по 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 22 073,10 доларів США

- Заборгованість по 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 18 465,10 доларів США.

13.09.2017 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А. пред`явив для виконання і відкриття виконавчого провадження зазначений виконавчий документ до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

05.10.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Цинаєвим В.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання посилаючись на те, що стягувачем не надано квитанції на підтвердження сплати авансового внеску в розмірі 2% суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімвальних розмірів заробітної плати, відповідно до ч. ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи скаргуУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» районний суд виходив з того, що повернення виконавчого листа було винесено без здійснення виконавчих дій у повному обсязі, передбачених нормами Закону України «Про виконавче провадження», що є перешкодою для подальшого виконання рішення суду.

Такий висновок суду є обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість також роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбаченим цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби шодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За частиною першою ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

На підставі закону №1404-VІІІ від 02.06.2016року, чинного на теперішній час вказані підстави повернення виконавчого документу передбачені п.5ч.1ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії.

В статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», зазначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

4. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч 3. ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України» від 02.06.2016 року зокрема, статтею 129-1, ч.2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Апеляційний суд, розвиваючи свою юридичну позицію щодо визначення обов`язкового виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист, яка була сформульована з урахуванням положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, бере до уваги практику застосування Європейським судом з прав людини положень вказаної статті Конвенції в аспекті розуміння позитивного обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення.

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (§ 43 рішення у справі «Shmalko v. Ukraine" від 20 липня 2004 року, § 84 рішення у справі «Fuklev у. Ukraine" від 7 червня 2005 року, § 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, §§ 46, 51, 54 рішення у справі «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine» від 15 жовтня 2009 року).

Колегія суддів приходить до висновку, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Визначенням положеннями частини другої статті 26 Закону обов`язкової сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, як необхідної умови початку примусового виконання цього рішення органом державної виконавчої служби, покладено на цю особу фінансовий тягар забезпечувати функціонування впровадженої державою системи виконання судових рішень не гарантувала доступу для кожної такої особи до вказаної системи, отже, не забезпечувала в усіх випадках і за будь-яких умов повного та своєчасного виконання цього рішення, його обов`язковості.

Судова колегія приходить до висновку, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, проте визначеним положеннями ч.2 ст. 26 Закону правовим регулюванням щодо обов`язкового авансування початку примусового виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалене це рішення, такий обов`язок держави перекладено на вказану особу, що нівелює сутність її конституційного права на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 15.05.2019 року визнано таким, що не відповідають Конституції України положення ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII зі змінами, які втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області- залишити без задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текси виготовлено: 02.11.2020 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

О.С.Комлева