У Х В А Л А

09 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 359/6235/18

провадження № 61-15303ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_2 нанеправомірні діїта рішення заступниканачальника Мостицькогорайонного відділуДержавної виконавчоїслужби Головноготериторіального управлінняюстиції у Львівській областіБуриш ЛуціїАльфонсівни, заінтересована особа, - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 на електронну адресу Верховного Суду направила касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Київський апеляційний суд постановив ухвалу 15 вересня 2020 року, повний текст судового рішення складено 15 вересня 2020 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 15 жовтня 2020 року, а касаційна скарга направлена електронною поштою 19 жовтня 2020 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Заявник просить поновити йому строк на касаційне оскарження, оскільки повний текст постанови апеляційного суду вона отримала 17 вересня 2020 року, проте доказів на підтвердження вказаних обставин заявник не надає.

З огляду на вищезазначене, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи те, що заявник не надала суду докази отримання оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, доводи заявника щодо поновлення строку на касаційне оскарження не заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України (тут і далі - у редакції на час подання касаційної скарги) касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що частина друга статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначає детальний і конкретний перелік найменувань процесуальних документів, за які справляється судовий збір, а оскільки такий перелік є вичерпним, судовий збір не підлягає сплаті.

Зазначені доводи заявника є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на постанову суду, ухвалену у результаті вирішення процесуальних питань, тому судовий збір підлягає сплаті відповідно до пункту 9 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявником не виконано вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме: не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

Томурозмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 420,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 надає оцінку діям державного виконавця, вважає їх правомірними, зазначає, що строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця Боднар В. В. пропустив, проте не зазначає, які саме норми процесуального права неправильно застосовані судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 15 вересня 2020 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявник не вказала підстави оскарження постанови суду апеляційної інстанції, не вказала, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Отже, заявнику необхідно зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права апеляційним судом та надати нову редакцію касаційної скарги та копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 09 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник