Справа №305/1364/19
Провадження по справі 2/305/89/20
05.02.2020. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Марусяк М.О.
секретаря судового засідання Біроваш О.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи Білас Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника, адвоката Микита Марії Федорівни до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу, Маріна Алла Степанівна, ОСОБА_3 про захист права власності,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Микита Марія Федорівна, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про захист права власності.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 02.08.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у розгляді справи приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу, Маріна Аллу Степанівну, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою суду від 13.01.2020 підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 05 лютого 2020 року. Викликано в судове засідання свідка, ОСОБА_5 .
Представник відповідача, Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області у судове засідання не з`явився. Селищний голова, Божук Й.М. 10.09.2019 надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за наявними у справі матеріалами без участі їх представника.
Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу, Маріна Алла Степанівна у підготовче засідання не з`явилася. Була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, причину неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , адвокат Білас Любов Вікторівна, в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Просила відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про приєднання письмових доказів, оскільки таке подане з порушенням строків встановлених для подачі таких доказів. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачка не виконала умови договору дарування, не реалізувала своє право та не прийняла у користування спірну земельну ділянку. Позивачка не допомагала нині покійній ОСОБА_4 . Вважає, що селищна рада не порушила жодних вимог чинного законодавства та правомірно 22 грудня 2017 року винесла рішення, яким в тому числі, затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передала її у власність ОСОБА_4 . Крім того, просила взяти до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутнє саме рішення від 22.12.2017 за №829. Натомість позивачкою надано лише виписку з вказаного рішення. Вважає, що рішенням Великобичківської селищної ради від 22.12.2017, можливо вирішувались питання щодо передачі іншим громадянам земельних ділянок у власність. Таким чином, в разі задоволення судом позову, буде скасовано, в цілій частині, рішення Великобичківської селищної ради, що порушить законні права третіх осіб. На підставі наведеного просила відмовити у задоволенні позову.
Будучи допитана в судовому засіданні свідок, ОСОБА_5 , зазначила, що вона являється матір`ю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 . Починаючи з 2015 року, вона вела догляд за ОСОБА_4 Позивачка та її батьки з 2015 року не користувалися спірною земельною ділянкою. У грудні 2015 року, нині покійна ОСОБА_4 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, в тому числі земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 її дочці, ОСОБА_6 . У 2018 році її дочка уклала шлюб з гр. ОСОБА_7 та змінила своє прізвище на ОСОБА_8 . Також, на запитання представника позивача, повідомила, що чоловік її дочки, ОСОБА_7 працює державним реєстратором у Виликобичківській селищній раді.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, взявши до уваги покази свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Враховуючи, що представником позивача ОСОБА_1 обгрунтувано неможливість подання нею доказів, а саме: Державного акту серії ЯЕ №466634 від 17.03.2009 та копії технічної документації із землеустрою разом із позовною заявою та під час підготовчого судового засідання, з причин що незалежали від неї, суд приймає до уваги вказані докази.
З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії
Судом встановлено, що 24 квітня 2009 року приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С., посвідчено договір дарування, який зареєстровано в реєстрі за №1067,
Як зазначено представником позивача, ОСОБА_2 звернулася до державнного реєстратора з метою реєстрації договору дарування, однак у реєстрації правочину їй було відмовлено, у зв`язку з реєстрацією права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянка ОСОБА_4 померла, що стверджується лікарським свідоцтвом про смерть №3 від 21 січня 2019 року.
Земельний Кодекс України гарантує і забезпечує фізичним і юридичним особам рівні умови і способи захисту права власності і права користування на конкретні земельні ділянки.
Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).
Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Отже, законодавець чітко встановлює, що саме власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати усунення порушень його прав на землю.
У відповідності до ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Судом встановлено, що станом на день розгляду справи договір дарування від 24 квітня 2009 року є чинним, ніким не оспорювався та не визнаний судом недійсним.
У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що зчасу винесення Великобичківською селищноюрадою оспорюваного рішення по теперішній час, спірна земельна ділянка знаходиться у власності позивачки ОСОБА_2 , без вилучення такої в установленому законом порядку, Великобичківська селищна рада не мала права розпоряджатися нею.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч.ч.2,3 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст.21 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Поряд з цим, в матеріалах справи відсутнє рішення 27 сесії 7-го скликання Великобичківської селищноїради від 22.12.2017 за №829 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність", натомість наявна лише виписка із вказаного рішення. Таким чином, в разі задоволення судом позову в повному обсязі, можуть бути порушені законні права інших осіб.
Питання про відшкодування судових витрат позивачем та її представником не ставилося.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Судові витрати залишити за позивачем.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканка АДРЕСА_3 .
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
- приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу, Маріна Алла Степанівна, місцезнаходження: АДРЕСА_4 Рахівського району Закарпатської області.
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.

Головуюча: Марусяк М.О.