Справа №544/1640/20
Пров.№2/544/553/2020
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 грудня 2020 року м. Пирятин

Суддя Пирятинського районного суду Сайко О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про визнання трудових правовідносин припиненими, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про визнання трудових правовідносин припиненими, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та моральної шкоди.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, проходжу до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В позовній заяві позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, які не пов`язані з вимогами про поновлення на роботі та не оплачено судовим збором: визнати припиненими трудові відносини, зобов`язати Полтавське обласне комунальне підприємство «Полтавафарм» належним чином оформити звільнення з посади фармацевта та внести відповідний запис про звільнення до трудової книжки. Також позивачем заявлено три вимоги майнового характеру, які не оплачені судовим збором: 1) стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; 2) стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» вихідну допомогу, передбачену ст. 44 КЗпП України у зв`язку із звільненням з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України; 3) стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Слід зазначити, що у постанові від 30.01.2019 по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Отже, за таких обставин пільги щодо сплати судового збору, передбачені п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та вихідної допомоги, оскільки вказані виплати не входять до структури заробітної плати.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, слід зазначити, що згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Таким чином позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою.

Таким чином, провадження у справі за вказаною позовною заявою не може бути відкрите, оскільки позов складений без дотримання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

У заявіпозивачем, заявлено дві вимоги немайнового характеру та три вимоги майнового характеру.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», у 2020 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 року у розмірі 2102 грн.

Ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено розмір ставок за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, а саме 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент подання позивачем до суду заяви 23.12.2020 становить 840,80 грн. Враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, які пов`язані між собою та випливають із одних спірних правовідносин, позивачу необхідно сплатити 840,80 грн.

В ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, судовий збір сплачується за ставкою в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840, 80 грн. (0,4 розміру від прожиткового мінімумудля працездатних осіб).

Враховуючи вищевикладене, позивачу при подачі даної позовної заяви необхідно було сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру в сумі 840,80 грн. та за три вимоги майнового характеру в сумі 840,80 грн.

Однак до позовної заяви не додані квитанції про сплату судового збору чи документи, що підтверджують звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно із ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Так як позивачем судовий збір не сплачений, позов слід залишити без руху.

Керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про визнання трудових правовідносин припиненими, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та моральної шкоди - залишити без руху, про що повідомити позивача.

Запропонувати ОСОБА_1 у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, усунути вказані недоліки, в іншому випадку заява буде уважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Роз`яснити, що згідно із ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Сайко