Справа № 954/1305/19
Номер провадження 2/954/31/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі

головуючого судді Гончаренка О.В.

за участю секретаря судового засідання Гром О.П., Кателевської Л.А.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника третьої особи: Давиденко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації, про негайне відібрання дитини та визнання порядку виховання дитини батьком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації, про негайне відібрання дитини та визнання порядку виховання дитини батьком. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з листопада 2007 року по лютий 2019 року позивач та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 10.01.2019 року розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з бабусею ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_5 . Відповідачі без її згоди самостійно визначили місце проживання дитини за місцем своєї реєстрації с. Михайлівка Нововоронцовського району Херсонської області, перешкоджають спілкуванню дитини з матір`ю, батько не проживає з дитиною, вихованням дитини проти її волі займаються тільки бабуся та дідусь. З цих підстав 21 червня 2019 року рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 . Постановою Херсонського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21 червня 2019 року було залишено без змін. Виконати рішення суду вона не змогла, оскільки суд не вирішував питання відібрання дитини. Вважає, що вона вжила всіх законних засобів для повергнення дитини поза судових процедур, проте відповідачі добровільно повернути їй дитину не бажають, штучно формують у дитини негативне ставлення до матері, що шкодить психологічному здоров`ю дитини. З урахуванням викладеного позивачка просить суд негайно відібрати дитину у відповідачів та передати їй та визнати порядок виховання дитини батьком.

У судовому засіданні представник позивача, позивачка позовні вимоги підтримали. Зазначили, що дитина постійно не проживає з батьком, а проживає разом із дідусем та бабусею. Навчається також за місцем проживання останніх. Спілкуватися дитині з матір`ю не дають, формують у дитини негативне ставлення до неї. Позивачка неодноразово приїжджала до с. Михайлівка та намагалася зустрітися з дитиною, зверталася до правоохоронних органів. Позивачка вважає, що таке поводження із дитиною є особистою помстою їй за розлучення із боку батька дитини.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, вважає, що в інтересах дитини не змінювати їй місце проживання, залишити все так є на сьогодні. Дитина проживає з бабусею та дідусем в нормальних психоемоційних умовах, навчається, батько постійно приїжджає та бере участь у вихованні дитини. У наступних судових засіданнях представник участі не брав, подавав заяви про перенесення судових засідань.

Представник третьої особи вважає, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню. Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області визначено місце проживання дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у жодне судове засідання не з`явилися, повідомлялися про судові засідання належним чином, подавали численні заяви і клопотання про перенесення судових засідань.

Приймаючи рішення про розгляд цивільної справи і відмовляючи у оголошенні чергової перерви (відкладенні) за клопотаннями відповідачів у зв`язку із їх постійною неявкою у судові засідання, суд враховує, що: провадження по справі розглядається у Нововоронцовському районному суді Херсонської області з листопада 2019 року; відповідач має представника, якій брав участь у двох судових засіданнях та надав пояснення щодо предмета позову; відповідачі мали можливість неодноразово брати участь у судових засіданнях або надати письмові відзиви на позов.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до наступного.

Батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значаться ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим від 01.03.2011 року.

21 червня 2019 року рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 . Постановою Херсонського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 21 червня 2019 року було залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції, зокрема встановлено, що «задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні місця проживання з матір`ю, дитина буде забезпечена постійною батьківською турботою та піклуванням, оскільки мати має можливість постійно проживати з дитиною, на праві користування має квартиру, проживатиме у населеному пункті, де наявні ширші можливості для розвитку дитини, а також враховував що батьки мають переважне право перед іншими особами, зокрема бабусею, дідусем, на особисте виховання дитини. Також суд керувався принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті і до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права. Отже, визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідає якнайкращим інтересам дитини, що спростовує доводи скаржника про те, що зміна місця проживання дитини не буде відповідати її інтересам».

Відповідно до ст. 18, ч. 1 ст. 82 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з цим суд вбачає встановленими обставини щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 з підстав, встановлених у вказаних рішеннях суду.

Також з встановлених у попередніх судових рішеннях обставинах вбачається, що за договором позички квартири №25/10/18 від 25.10.2018 року ОСОБА_1 отримала в безоплатне користування трьохкімнатну квартиру в АДРЕСА_1 строком три роки.

Відповідно до повідомлення Нововоронцовського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області на ім`я ОСОБА_1 виконавчий лист Нововоронцовського районного суду Херсонської області № 660/274/19, виданий на підставі рішення суду від 21 червня 2019 року, повернуто без виконання, оскільки виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень (а.с. 23-24).

Намагання позивачки повернути дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджуються листуванням позивачки із Нововоронцовським ВП Бериславського ВП ГУ НП в Херсонській області, Нововоронцовською районною державною адміністрацією Херсонської області, листуванням з відповідачами з вимогою про добровільне виконання рішення суду (а.с. 25-31, 61-63) та компакт-диском із відеозаписом двох виїздів позивачки до місця проживання дитини із працівниками поліції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що є діючим працівником поліції, дійсно ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Нововоронцовського відділення поліції із проханням допомогти повернути дитину. Вони виїжджали за місцем проживання дитини. Син ОСОБА_1 дійсно проживає у с. Михайлівка із бабусею та дідусем, які не бажають його віддавати. Під час виїздів, мати до будинку, де проживає дитина, бабуся не пускала, між ними існував конфлікт. Він особисто зайшов до будинку, перевірив умови проживання дитини.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що проживає у цивільному шлюбі із позивачкою. Дійсно разом з нею він неодноразово приїжджав до Нововоронцовського району Херсонської області, де вона намагалася повернути свою дитину, проте її не допускали до неї бабуся і дідусь. Дитину ховали від матері, говорили, що вона проживає у м. Дніпро. Майже рік дитину не допускають до матері, позивачка десятки разів намагалася зустрітися з дитиною чи хоча б якимось чином поспілкуватися.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання свідка, експерта, спеціаліста, перекладача суд заслуховує думку учасників справи про можливість розгляду справи за відсутності свідка, експерта, спеціаліста, перекладача, які не з`явилися, та постановляє ухвалу про продовження судового розгляду або про відкладення розгляду справи.

Суд ухвалив не допитувати свідків з боку відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки вказані особи двічі не з`явилися у судові засідання. До того ж свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зі слів представника відповідача, мали надати покази, що характеризують особу відповідача - батька дитини ОСОБА_3 , а свідок ОСОБА_12 - щодо психологічної оцінки дитини ОСОБА_7 . З огляду на те, що характеризуючи дані щодо відповідача не є вирішальними доказами, необхідними для ухвалення рішення у цій справі, а письмові висновки практичного психолога ОСОБА_12 і так долучені до матеріалів цивільної справи і оцінювалися судом. Тим більше, що забезпечення явки свідків з боку відповідачів до суду було покладено на сторону відповідачів, а в свою чергу судом були створені всі умови для їх допиту у судовому засіданні.

Суд також не вбачає можливим заслухати у судовому засіданні безпосередньо думку дитини щодо визначення її прихильності до батьків та відмовив у задоволенні відповідного клопотання відповідача. У ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.171 СК України, Європейської конвенції про здійснення прав дітей (положеннями ст. 3) передбачено право дитини висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Питання про участь дитини в розгляді справи має вирішуватися в підготовчому судовому засіданні з урахуванням думки органу опіки та піклування, наданого медичного висновку про стан здоров`я дитини, її фізичний та розумовий розвиток, щоб не допустити під час розгляду справи негативного впливу на дитину. Відповідних довідок (висновків) до клопотання не додано. Тому зважаючи на вік дитини та обґрунтованого переконання в тому, що можуть мати місце ризики негативного впливу на психічний стан дитини під час з`ясування її думки у ході судового розгляду.

Надаючи вказаним фактам оцінку, суд вважає, що бажання дитини з урахуванням її віку, рівня розвитку, обставин у справі, сформовані на підставі факторів стороннього впливу на думку дитини і тому не можуть мати об`єктивний характер та бути враховані при ухваленні рішення по справі.

Долучені до матеріалів цивільної справи відповідачами довідки від 06.05.2019 року № 60, від 03.01.2020 року № 2, складені практичним психологом ОСОБА_12 та соціальним педагогом ОСОБА_13 , в яких міститься рекомендація не змінювати теперішнє місце проживання дитини - ОСОБА_7 , вже були по суті досліджені у судових засіданнях при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та не спростовують висновки, зроблені у зазначених вище судових рішеннях, які набули чинності. До того ж, викладені у цих довідках факти по суті є доволі суперечливими і можуть свідчити про певні психологічні проблеми у дитини, викликані як раз поведінкою відповідачів і їх відношенням до позивачки - матері дитини.

Відповідно до ч. 7 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також відповідно до ч. 6 статті 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частинами 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 170 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

З урахуванням викладеного, з метою захисту інтересів дитини, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації, про негайне відібрання дитини та визнання порядку виховання дитини батьком, підлягає частковому задоволенню в частині відібрання дитини у ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і передачі її матері ОСОБА_1 , для проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання порядку виховання дитини батьком з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Питання визначення способу і порядку виховання дитини відповідачем батьком дитини, ОСОБА_3 , стосується захисту його прав, свобод чи законних інтересів, а не прав, свобод чи законних інтересів позивачки в межах заявленого нею позову. Тим більше, що ані сам відповідач ОСОБА_3 , ані його представник жодним чином не надали пояснення суду щодо можливого порядку участі батька у вихованні дитини. У зв`язку з цим суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 162, 170 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Воронцова 10 смт Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області) про негайне відібрання дитини та визнання порядку виховання дитини батьком задовольнити частково.

Відібрати дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , і передати її матері ОСОБА_1 , для проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 12.08.2020 року.

СуддяО.В. Гончаренко