Єдиний унікальний номер справи 229/848/20
Номер провадждення № 2/229/806/2020
Категорія 65
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"15" квітня 2020 р. Дружківський міський суд Донецької області

в складі:

головуючого судді: Гонтар А.Л.,

при секретарі: Білик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В позові позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору міни квартири на жилий будинок. В наступний час в квартирі крім неї зареєстрованно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які з листопада 1998 року не проживають в квартирі, комунальні послуги не сплачують, господарством не займаються, їх речей в квартирі не має.

Просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 втратившими право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28 лютого 2020 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 20 березня 2020 року. (а.с.18-19).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечує щодо винесення заочного рішення.

В судове засіданні відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. При цьому, рекомендовані відправлення з копією позовної заяви, додатками до неї та судовою повісткою про виклик до суду на ім`я відповідачів, які були їм направлені за їх зареєстрованим місцем проживання, повернуті до суду з причини: «адресат відсутній» та «за закінченням, встановленого строку зберігання». Можливості сповістити відповідачів за допомогою інших засобів зв`язку відсутні.

З огляду на це, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 280 ЦПК України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору міни квартири на жилий будинок від 30 листопада 2000 року, квартира АДРЕСА_1 , яка складається із однієї кімнати, загальною площею 30,80 кв.м., в т.ч. жилою 18,90 кв.м., переходить у власність ОСОБА_1 . Договір міни зареєстровано в реєстрі за № 958 та посвідчено 30 листопада 2000 року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Редько Ю.А. (а.с.5)

Згідно довідки про склад сім"ї виданої Комунальним підприємством "Комсервіс " Дружківської міської ради від 18 лютого 2020 року № 374 за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 6).

Згідно акту обстеження (квартири, кімнати) від 18 лютого 2020 року встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 однак з листопада 1998 року по теперішній час не проживають за зазначеною адресою (а.с. 7).

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідачів приватним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Частиною 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з урахуванням вище встановлених обставин справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості потрапити в спірну квартиру, або здійснення спроб вселитись в спірне жиле приміщення, як і не надали доказів утримання або відмови позивача у прийнятті участі відповідачів в утриманні спірного жилого приміщення.

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були відсутній у спірному приміщенні у встановлені законом строки без поважних причин, доказів щодо вчинення ними з боку ОСОБА_1 перешкод у користування житлом ним суду також не надано.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими що втратив прааво користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,12,13, 258-261 ЦПК України, ст. 58,71,72 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дружківський міський судДонецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення віикладено у нарадчій кімнаті 15 квітня 2020 року.

Суддя Дружківського міського суду А. Л. Гонтар