Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1958/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого суді Рішко Г.І., при секретарі Стрижак О.М., за участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Киретіва В.В., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Дидинської Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Киретів В.В., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розмірі аліментів.

Позов мотивує тим, що рішенням Виноградівського районного суду від 19.02.2013 року з відповідача ОСОБА_2 присуджено стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Оскільки збільшився прожитковий мінімум, то зазначений розмір аліментів на даний час є замалим, а тому представник позивача просить збільшити розмір аліментів на утримання трьох дітей по 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відносно сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивачка не просить збільшувати розмір аліментів, оскільки останній не є біологічним сином відповідача ОСОБА_2 .

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги він не визнає по тій причині, що відсутні підстави для збільшення аліментів, передбачені ч.1 ст.192 СК України за приписами якої розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зміна прожиткового мінімуму не є підставою для збільшення розміру аліментів, що випливає із змісту ст.192 СК України. При цьому позивач посилається на роз`яснення, викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив такі задоволити.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що не існує правових підстав для збільшення розміру аліментів, матеріальне становище відповідача не дозволяє йому сплачувати більший розмір аліментів. Із-за відсутності достатніх доходів відповідача у нього утворилась заборгованість по аліментах, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2013 р. з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 по 400 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області 08.04.2013 року (справа №299/935/13-ц) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

25.09.2018 р. ОСОБА_3 у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище « ОСОБА_8 » на прізвище « ОСОБА_9 ».

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ніде не працює, що підтверджується довідкою виконкому Виноградівської міської ради № 2632 від 29.09.2020 року(а.с.37).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №53745684 , складеним державним виконавцем Чейпеш М.М., за ОСОБА_2 станом на 01.05.2020 рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 131984,00 грн.(а.с.16).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На переконання суду, розмір аліментів, визначений рішенням суду 19.02.2013 року, на даний час є недостатнім для забезпечення належного утримання дітей сторін, їх потребам, враховуючи і факти реальної дійсності, що обумовлено закономірним збільшенням потреб дітей та ростом рівня споживчих цін.

З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму, доводи позивача про те, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дітей стало обходитись значно дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За таких умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дітей не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини.

За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Виноградівської міської ради № 2532 від 29.09.2020 року, ОСОБА_2 не працює.

У той же час ці обставини, а також обставини на які посилається відповідач, не можуть слугувати для визначення розміру аліментів у розмірі меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки суб`єктивне відношення відповідача до працевлаштування, на переконання суду, не може слугувати підставою для позбавлення дітей необхідного матеріального утримання, у зв"язку з чим заперечення відповідача в цій частині суд також відхиляє.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК Українивизначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні спору, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Суд констатує, що згідно п.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

На переконання суду, раніше визначений судом розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дітей сторін, а встановлені в судовому засіданні обставин свідчать про погіршення матеріального стану одержувача аліментів.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Поряд з цим, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у сумі 2500 гривень щомісячно на дитину, позивачем не підтверджено належними доказами обґрунтованість такого розміру аліментів.

За встановлених обставин позов підлягає до часткового задоволення, з прийняттям рішення про збільшення розміру стягуваних аліментів з 400 гривень до 1400 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Судові витрат від оплати яких позивач звільнена, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 , на утримання дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2013 у справі №299/294/13-ц, надалі стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1400 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийГ. І. Рішко