КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1377/19
Провадження №2/319/29/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року смт Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Валігурського Г.Ю.,

при секретарі судового засідання Костенко А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Більмак в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (позивач) звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з ОСОБА_2 (відповідача) 26 000 грн. набутих без достатньої правової підстави. Також просить стягнути з відповідача 4000 грн. витрат на правничу допомогу та 768,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Наприкінці серпня 2017 року до позивача звернувся відповідач та повідомив про те, що син позивача ОСОБА_4 (третя особа) заборгував йому 50000 грн., оскільки отримавши від нього кошти на придбання автомобіля, автомобіль йому не придбав. Позивач сплатив відповідачу борг за сина передавши відповідачу 29 серпня 2017 року 24 000 грн., а 08.09.2017 26 000 грн. В подальшому від сина він дізнався, що відповідач надав йому 24 000 грн. в якості оплати за автомобіль, який він мав пригнати йому з-за кордону. Автомобіль придбати не вдалося, тому відповідачу мали бути повернуті грошові кошти в сумі 24 000 грн. Вважаючи шахрайськими дії відповідача по отриманню від нього коштів у розмірі більшому ніж відповідач отримав від третьої особи, позивач звернувся до поліції із відповідною заявою. Під час кримінального провадження відповідач пояснював, що отримані від позивача кошти в сумі 24 000 грн. є основним боргом, а 26 000 грн. відсотками. Кримінальне провадження згодом було закрито у зв`язку з відсутністю в діях відповідача складу злочину. Позивач зазначає, що ані у нього, ані у третьої особи не було договірних відносин з відповідачем, а тому вважає, що 26 000 грн., сплачені йому понад суму коштів, які були надані відповідачем третій особі, набуті без достатньої правої підстави, у зв`язку з чим просить стягнути їх на підставі ст. 1212 ЦК України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідач надавав третій особі грошові кошти у сумі 24 000 грн. за поставку йому автомобіля. Проте оскільки автомобіль третьою особою поставлений не був, відповідач звернувся до позивача та повідомив, що його син заборгував йому 50000 грн. В рахунок погашення боргу сина позивач передав відповідачу 29 серпня 2017 року 24000 грн., а 08.09.2017 1000 доларів США. Вказана сума у 1000 доларів США була передана відповідачу в рахунок решти 26 000 грн., виходячи із загальної суми в 50000 грн., яку, як вказав відповідач, йому була винна третя особа.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, фактично підтвердивши обставини щодо надання третій особі 24 000 грн. для придбання автомобіля, а також щодо повернення йому позивачем в рахунок відшкодування боргу третьої особи 24 000 грн. та 1000 доларів США. При цьому зазначив, що спірна сума не є безпідставно отриманими грошовими коштами, набуті ним в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням третьою особою зобов`язання з поставки йому автомобіля. Також зазначив, що суму у 50 000 грн. запропонувала йому повернути саме третя особа, у зв`язку з чим він вважає, що між сторонами була усна домовленість про сплату йому такої суми.

Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штриховим ідентифікатором 71 0, проте в судове засідання не прибув, пояснень щодо позову не надавав, заяв та клопотань не подавав. За правилами ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 на початку 2017 року передав третій особі ОСОБА_4 24 000 грн. в якості оплати за поставку автомобіля. Тривалий час ОСОБА_4 автомобіль відповідачу не передавав, та в подальшому зобов`язався повернути йому грошові кошти в сумі 50 000 грн. з урахуванням компенсації за тривале користування його коштами та не поставку автомобіля. Оскільки третя особа протягом тривалого часу автомобіль відповідачу не передавав та не повертав грошові кошти, останній звернувся до позивача ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_4 , та повідомив йому, що його син заборгував йому 50 000 грн. Через деякий час позивач сплатив відповідачу 24 000 грн., а потім ще 1000 доларів США в якості погашення заборгованості третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином на підставі вказаної норми суд вважає доведеними обставини, що позивач сплатив відповідачу 24 000 грн. та 1000 доларів США в якості повернення боргу третьої особи за непоставлений автомобіль. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вказана норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що її загальна умова звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Із встановлених судом фактичних обставин вбачається відсутність правових підстав для одержання відповідачем зазначених коштів від позивача. Договірних відносин між позивачем та відповідачем як до перерахування грошових коштів, так і після цього, - не існувало.

Статтями 12 та 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач заперечуючи безпідставність отримання грошових коштів не довів протилежне.

Правові підстави для одержання відповідачем коштів від позивача відсутні. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються нормою ст.1212 ЦК України, оскільки відповідач набув майно за рахунок позивача за відсутності правових підстав для цього.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні слідує, що заявлена вимога про стягнення 26 000 грн. стосується стягнення безпідставно отриманих відповідачем 1000 доларів США та розрахована як решта від 50 000 грн. При цьому судом встановлено, що на дату вирішення спору 12.02.2020 за офіційним курсом НБУ 1000 доларів США в гривневому еквіваленті становить 24420 грн.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кошти в сумі 24 420 грн., що набуті без достатньої правової підстави.

За подання позовної заяви позивачем сплачено 768,40 грн. витрат по сплаті судового збору. Крім того, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн., що підтверджується договором № 99/19 від 04.11.2019 про надання правничої допомоги, актом прийому-передачі виконаних робіт від 04.11.2019 та квитанцією № 99/19 про сплату послуг у наданні правової допомоги.

Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з доводами неспівмірності таких витрат відповідачем не заявлялось.

Враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 24 420 грн. набутих без достатньої правової підстави, 721 грн. 78 коп. витрат по сплаті судового збору, 3756 грн. 92 коп. витрат на правничу допомогу адвоката.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Запорізького апеляційного суду через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст судового рішення складено «13» лютого 2020 року.

Суддя Г.Ю. Валігурський