23.12.2020 Єдиний унікальний номер 205/4634/16-ц
Провадження № 4с/205/23/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Далакян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайлінчика Віктора Миколайовича при виконанні рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року у справі № 205/4634/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суд м. Дніпропетровська з вищезазначеною скаргою. В обґрунтування скарги зазначив, що на виконанні державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайлінчика В.М. знаходиться виконавче провадження № 53575309 з примусового виконання виконавчого листа № 205/4634/16-ц від 14 лютого 2017 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання малолітньої доньки у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 14 червня 2016 року. Представник скаржника 26 вересня 2020 року отримав відповідь на адвокатський запит, до якої додавалась довідка-розрахунок заборгованості, у якій зазначено, що заборгованість по вищевказаному виконавчому провадженню, станом на 01 вересня 2020 року, складає 30 222,50 грн. Зазначена у довідці заборгованість виникла у зв`язку із застосуванням державним виконавцем ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру передбаченого Сімейним кодексом України, а саме не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Скаржник з такими діями державного виконавця не погоджується, тому звертається до суду зі скаргою у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайлінчика В.М. та визнати недійсною і скасувати довідку-розрахунок № 11767/3 від 10 вересня 2020 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Представником скаржника ОСОБА_3 23 грудня 2020 року було надано клопотання, у якому він просив розглянути справу без його участі та участі скаржника, вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Державним виконавцем Михайлінчиком В.М. було надано на запит суду копію виконавчого провадження, а також клопотання, у якому він заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що він діяв відповідно до закону, а тому просив у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання 23 грудня 2020 року не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Згідно із ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» відповідно.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Про порушення свого права скаржник дізнався 26 вересня 2020 року, зі скаргою до суду звернувся 28 вересня 2020 року, тому строки звернення зі скаргою до суду не порушено.

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайлінчика В.М. знаходиться виконавче провадження № 53575309 з примусового виконання виконавчого листа № 205/4634/16-ц від 14 лютого 2017 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання малолітньої доньки у розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 14 червня 2016 року (а. с. 25-29).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 700 гривень щомісячно, а також додаткові витрати на утримання малолітньої доньки у розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року залишено без змін.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_2 13 березня 2017 року звернулася до виконавчої служби із заявою про стягнення аліментів у розмірі 300 гривень (а. с. 27) відповідно до виконавчого листа Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання малолітньої доньки у розмірі 300 гривень щомісячно, до видужання дитини або досягнення нею повноліття (а. с. 29).

Також із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем 14 березня 2017 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 300 гривень (а. с. 28).

Отже, стягнення коштів у розмірі 300 гривень щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 здійснювалось саме на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м.Дніпропетровська про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, а не стягнення аліментів.

Разом з тим, відповідно до довідки-розрахунку № 11767/3 від 10 вересня 2020 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за виконавчим провадженням № 53575309, яка складається у розмірі 30 222,50 грн. (а. с. 10), оскільки 28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», а також внесено зміни до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, а саме не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, починаючи з 28 серпня 2018 року на законодавчому рівні встановлено, що виконавець повинен стягувати з боржника аліменти у розмірі не меншому мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Отже, державним виконавцем з вересня 2018 року було зроблено перерахунок суми аліментів, з урахуванням вищевказаних змін у законі.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати на дитину, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, аліментні платежі та додаткові витрати на утримання дитини за своєю правовою природою є різними, а отже не підлягає застосуванню ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» при розрахунку заборгованості за додатковими витратами на утримання дитини, розмір таких витрат визначає виключно суд на підставі фактично понесених або передбачуваних витрат. Не допускається стягнення додаткових витрат на утримання дитини у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки розмір додаткових витрат завжди встановлюється в твердій грошовій сумі. Відсоток або частка від заробітку в цій категорії справ не застосовуються, на відміну від стягнення аліментів.

Враховуючи вищезазначене, державний виконавець не мав права збільшувати розмір додаткових витрат, а тому суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення скарги в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайлінчика Віктора Миколайовича щодо розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №205/4634/16 від 14 лютого 2017 року, у зв`язку з чим державному виконавцю ОСОБА_4 необхідно здійснити перерахунок заборгованості.

Щодо вимоги про визнання недійсною та скасування довідки-розрахунку суд повідомляє наступне.

Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово вказував на те, що суди не можуть підміняти собою органи державної влади з питань їх компетенції.

Оскільки заявлена скаржником вимога визнати недійсною та скасувати довідку-розрахунок № 11767 від 10 вересня 2020 року належить до компетенції адміністративного суду, суд позбавлений права розглядати вимогу в цій частині, а тому скарга ОСОБА_1 в цій частині не підлягає задоволенню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (ст. 452 ЦПК України).

Оскільки боржник звільнений від сплати судового збору за подання скарги в порядку судового контрою за виконанням судових рішень, та про розподіл інших судових витрат ним вимоги не заявлено, підстави для застосування в цій справі вимог ст. 452 ЦПК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 247, 447- 453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайлінчика Віктора Миколайовича при виконанні рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року у справі № 205/4634/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайлінчика Віктора Миколайовича щодо розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 205/4634/16 від 14 лютого 2017 року.

Зобов`язати державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайлінчика Віктора Миколайовича здійснити перерахунок заборгованості за виконавчим листом № 205/4634/16-ц від 14 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 14 червня 2016 року до видужання дитини або досягнення нею повноліття.

В іншій частині скарги ОСОБА_1 - відмовити

Ухвала може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`яти днів з дня її постановлення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 04 січня 2021 року.

Сторони:

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Особа, на дії якої подається скарга - державний виконавець Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайлінчик Віктор Миколайович, місце знаходження: 51100, Дніпропетровська область, смт. Магдалинівка, вул. Центральна, буд. 84.

Суддя: Т.П. Терещенко

.