Справа № 274/480/20 Провадження № 2/0274/944/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
04.11.20 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1
простягнення боргу за договором позики,
У січні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 борг у розмірі 57 102,42 грн., який складається з 1 100,00 доларів США, що за курсом Національного банк України на час подання позову становить 26 683,80 грн., та пені у розмірі 30 418,62 грн., посилаючись на те, що 28.06.2019 р. він передав ОСОБА_2 у борг 1 100,00 доларів США, що на час подання позову становить 26 683,80 грн. за офіційним курсом Національного банку України, про що було складено розписку від 28.06.2019 р., які ОСОБА_2 зобов`язався повернути до 01.10.2019 р., а вразі прострочення зобов`язався сплатити пеню у розмірі 1% від суми отриманих коштів за кожен день прострочення, однак кошти у зазначений строк ОСОБА_2 не повернув.
ОСОБА_2 своєї позиції щодо позову у порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що відповідно до розписки від 28.06.2019 р. ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 100,00 доларів США та зобов`язався повернути їх до 01.10.2019 р., у разі недотримання зобов`язань за розпискою зобов`язався сплачувати пеню у розмірі 1% від суми за кожен день прострочення (а. с. 10).
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою статті 546 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на момент складення розписки від 28.06.2019 р., визначалось, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до частини першої статті 547 Цивільного процесуального кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Згідно зі статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Таким чином між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28.06.2019 р. було укладено договір позики, на підставі якого перший передав у власність другого грошові кошти у розмірі 1 100,00 доларів США, при цьому другий зобов`язався повернути ці грошові кошти першому до 01.10.2019 р., при цьому виконання цього зобов`язання забезпечувалось неустойкою у виді пені у розмірі 1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Доказів, які б вказували на повернення ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 100,00 доларів США ОСОБА_2 не подав.
За таких обставин Суд виходить з того, що цих грошових коштів повернуто не було.
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах законодавства України.
Разом з тим, Суд зазначає, що на день подання позову 23.01.2020 р. курс Національного банка України становив 24,3310 гривень за долар США, тобто розмір заборгованості за розпискою від 28.06.2019 р. у гривнях становив 26 764,10 грн., а не 26 683,80 грн., як це вказує ОСОБА_1 у позовній заяві, а відтак розмір пені становив 30 778,72 грн. (період прострочення: 01.10.2019 р. 23.01.2020 р., кількість днів прострочення 115), а не 30 418,62 грн., як про це вказує ОСОБА_1 у позовній заяві.
Однак, Суд, керуючись частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (якою передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках), не має права вийти за межі позовних вимог.
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат (судового збору, а. с. 4) підлягає стягненню 840,00 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , дані про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні) задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 57 102,42 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 840,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут