У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2020 Справа №607/18495/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Разом з тим, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Нужда С.Ф. подала клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання заяви про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є безробітною, доходів ніяких не отримує, що підтверджується довідкою про розмір доходів, виданою Тернопільською ОДПІ та довідкою форми ОК-5, окрім того, вона є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 1712 гривень, якої вистачає лише на задоволення першочергових життєвих потреб.

Перевіривши та дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється нормами Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Положеннями пункту 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

За змістом наведених правових норм єдиною підставою звільнення від сплати судового збору є майновий стан сторони. Нормами закону не передбачено, який саме майновий стан необхідно врахувати при вирішенняі питання, в тому числі про звільнення від сплати судового збору. Питання про звільнення від сплати судового збору постає у разі, коли майновий стан особи є таким, що утруднює виконання цього обов`язку. Таким чином, суд вправі постановити ухвалу про звільнення від його сплати, враховуючи незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони і остання повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази.

Отже, враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що визначення майнового стану як такого, що дає підстави для звільнення від сплати судового збору є оціночним, тому потребує доказування перед судом і обґрунтування пов`язаних із цим обставин, які свідчать про неможливість або труднощі з оплатою судового збору у розмірах і в строки, встановлені законом, покладається на зацікавлену сторону.

При цьому, варто відзначити, що відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14 травня 1981 року № R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя та сталої практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Також Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що може бути сплачений заявником. Адже невиправдано великий розмір, який не враховує фінансового становища заявників, а обчислюється на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя, про що свідчить рішення Європейського суду з прав людини в справі ФК «Мретебі» проти Грузії.

При розгляді справ Європейський суд з прав людини установлює, чи був дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді.

Звертаючись із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 не працює та жодних доходів не отримує, має пенсію у розмірі 1712 гривень, а тому просить звільнити її від сплати судового збору при зверненні до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу...

Зауважую, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії в сумі 1712 гривень не може свідчити про важкий майновий стан позивача, який міг би бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Окрім того, важливе значення для висновку про майновий стан заявника, що міг бути підставою звільнення від сплати судового збору, є дані про його матеріально-побутові умови проживання, ведення нею підсобного господарства, наявність земельного паю тощо

Враховуючи розмір судового збору в даній категорії справ, вважаю, що немає підстав для висновку про порушення балансу між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд позовної заяви та правом позивача на доступ до правосуддя, а тому з врахуванням наведеного, а також того, що судом не встановлено майновий стан заявника, який свідчив би про неможливість або труднощі з оплатою нею судового збору в розмірі, встановленому законом, який би надавав підстави для звільнення її від сплати судового збору, а тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 133,136, 260 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нужди С.Ф. про звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу та її представнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич