ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3726/20 Номер провадження 22-ц/814/2189/20Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2020 року

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30 січня 2019 року шлюб між ними було розірвано, після чого дитина залишилась проживати з нею. Вказувала, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає.

Посилаючись на наведене, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання їхньої малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено у повному обсязі.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 01.05.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що у даній справі наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати частково, ухвалити рішення, яким стягнути з нього ј частину усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 01.06.2020р. та до досягнення дитиною повноліття.

Зокрема зазначає, що нормами ст. 183 Сімейного Кодексу України визначено розмір аліментів на утримання однієї дитини, а саме - ј від доходу платника аліментів, а не так як визначив суд 1/3 частка.

Окрім того, вказує, що в матеріалах справи наявні докази того, що ним у добровільному порядку сплачувалися аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки включно до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з чим, суд першої інстанції помилково визначив початок строку стягнення аліментів з 01.05.2020р.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає, судове рішення законним та обгрутнованим, а твердження апелянта помилковими та безпідставними. Зазначила, що після розірвання шлюбу з січня 2019 року, відповідач сплатив аліменти лише чотири рази, та сплата в травні 2020 року є заборгованістю за минулий час. Окрім того, вказує, що відповідач не надав доказів неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 274 ЦПК України спір, щодо стягнення аліментів розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2012 року, який між ними було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 січня 2019 року.

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю (позивачем у справі), що не заперечувалось відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися повністю не може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Врахувавши наведені положення закону та вимоги позовної заяви ОСОБА_5 про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про стягнення аліментів в частці від всіх видів доходів відповідача.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, підлягаючих стягненню з відповідача на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд необґрунтовано дійшов висновку про їх стягнення в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмір ні визначено законом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 183 СК України, з аналізу яких слідує, що аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину є неоспорюваною сумою, апеляційний суд вважає, що позивач не обгрунтував заявлені вимоги в збільшеному розмірі, а суд не перевірив можливість відповідача надавати допомогу в більшому розмірі. За таких обставин, визначений визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дочки, слід змінити, зменшивши його до 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вказує на помилковість висновків суду першої інстанції, щодо визначення строку стягнення аліментів з 01 травня 2020 року (дати подачі позову), оскільки за травень 2020 року ним сплачено аліменти на утримання дитини, що підтверджується квитанцією від 30 травня 2020 року.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апелянта, оскільки відповідно до вимог ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Сплата аліментів за травень 2020 року, може бути врахована державним виконавцем при виконанні рішення суду про стягнення аліментів.

Крім того, наявність судового рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі не обмежує відповідача у праві добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів до 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, то пропорційно розміру задоволених позовних вимог (75%) стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 630,60 грн. (840,80 грн. (ставка судового збору за подання позовної вимоги про стягнення аліментів) х 75%).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив 1261,20 грн. судового збору. Враховуючи пропорційність задоволених вимог (50%), відповідачу необхідно компенсувати за рахунок держави 630,60 грн. (1261,20 грн. * 50%).

Оскільки розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, дорівнює розміру судового збору, який необхідно компенсувати відповідачу за рахунок держави, то в силу ч. 10 ст. 141 ЦПК України сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2020 року в частині розміру стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/3 до 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення суду рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 27 жовтня 2020 року

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов