Справа № 345/2972/18
Провадження № 22-ц/4808/222/20
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Миговичем О.М. 12 листопада 2019 року в м. Калуші у справі за позовом ОСОБА_3 до Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення цієї ради від 21.06.2018 року №826 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 ».

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Підмихайлівської сільської ради від 08.04.1994 року «Про надання земельної ділянки для житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_3 » їй було передано земельну ділянку площею 0,15 га, сусід ОСОБА_4 .

Позивач неодноразово зверталась до Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Однак, спірним рішенням цю ж земельну ділянку передано ОСОБА_1 .

Крім того зазначила, що рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27.04.2018 року №770 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 » їй було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,15 га в урочищі «Буковина» в с. Бережниця.

Цього ж дня рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27.04.2018 року №769 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 .» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки ОСОБА_1 , а рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21 червня 2018 року №826 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 .» затверджено технічну документацію із землеустрою, та передано у власність дану земельну ділянку.

Вважаючи зазначені рішення незаконними, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 14.09.2018 року, позивач просила визнати недійсними рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27.04.2018 року №769, від 27.04.2018 року №770 та від 21.06.2018 року №826.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 14.09.2018 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 28.02.2019 року замінено первісного відповідача по справі Підмихайлівську сільську раду Калуського району Івано-Франківської області належним відповідачем - Новицькою сільською радою об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 12.11.2019 року позов ОСОБА_3 до Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень задоволено. Визнано недійсним рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27.04.2018 року №769 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 ». Визнано недійсним рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27.04.2018 року №770 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 ». Визнано недійсним рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21 червня 2018 року №826 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 ». Стягнуто із Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 по 1057 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та неогрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.

Зазначає, що в обґрунтування незаконності рішень Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області суд першої інстанції вказує, що до заяви ОСОБА_1 від 09.06.2017 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку ним було додано будівельний паспорт, який містить акт виносу в натуру земельної ділянки і розробки будівель від 20.05.1995 року. У цьому ж акті зазначено, що його складено на підставі ухвали сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів від 20.10.1995 року. Однак, із листа архівного відділу Калуської РДА від 20.02.2017 року №11-33/81 вбачається, що протоколу сесії від 20.10.1995 року у документах сільської ради за 1995 рік немає. Вказаної ухвали не надано суду і відповідачем.

Разом з цим, посилання на те, що в акті виносу в натурі земельної ділянки від 20.05.1995 року міститься описка відносно дати рішення, тобто в даті рішення зазначено 20.10.1995 року замість 20.10.1994 року не взято до уваги судом, як і посилання на недійсність рішення Підмихайлівської сільської ради від 08.04.1994 року «Про надання земельної ділянки для житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_3 », відсутність в архіві протоколу від 08.04.1994 року щодо прийняття такого рішення радою. Також судом необґрунтовано не враховано показання свідків та будівельні паспорти ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Звертає увагу суду і на те, що в 1995 році за №185 після розробки плану ОСОБА_1 було зареєстровано будівельний паспорт, і саме у будівельному паспорті зазначено рішення Підмихайлівської сільської ради від 20.10.1994 року. Також у будівельному паспорті міститься акт виносу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель від 20.05.1995 року (однак, в акті описка щодо дати (1995 рік) у рішенні (ухвалі) Підмихайлівської сільської ради від 20.04.1994 року), схема виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивка будівель, паспорт опорядження фасаду, проект забудови земельної ділянки, пояснююча записка до проекту забудови земельної ділянки.

Також свідченням того, що ОСОБА_1 правомірно набув спірну земельну ділянку є будівельні паспорти суміжних землекористувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , їх свідчення у суді в якості свідків.

Вважає, що ОСОБА_1 з моменту прийняття Підмихайлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області рішення від 20.10.1994 року щодо надання йому спірної земельної ділянки та протягом часу виготовлення документації на дану земельну ділянку та реєстрації її в установленому порядку не втрачав ні права користування нею, ні права власності на неї, правомірно користувався та володів. Відтак за результатами оформлення правовстановлюючих документів відповідно до діючого законодавства 18.07.2018 року зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0015 площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою: Івано-Франківська область, Калуський район, АДРЕСА_1 Бережниця.

Що стосується права на спірну земельну ділянку ОСОБА_3 , яке начебто підтверджується рішенням Підмихайлівської сільської ради від 08.04.1994 року, то зазначає, що згідно листа Архівного відділу Калуської районної державної адміністрації від 26.01.2017 року №11-33/26 такого рішення немає. Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 від 17.12.2019 року, перебуваючи на посаді голови сільської ради села Підмихайля протягом 1994 року, він не підписував такого рішення і воно взагалі не розглядалось на сесії Підмихайлівської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання 08.04.1994 року.

З пояснюючої записки ОСОБА_7 , яка перебувала на посаді секретаря сільської ради, вбачається, що рішення сесії Підмихайлівської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 08.04.1994 року «Про надання земельної ділянки для житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_3 » підписала вона.

Крім цього, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що спірною земельною ділянкою користується саме ОСОБА_8 та у їхніх будівельних паспортах зазначено, що суміжна земельна ділянка належить ОСОБА_1 .

Також апелянт посилається на публічно-правовий характер спору і вважає, що спір має розглядатись за правилами іншого судочинства, тобто у порядку КАС України.

З огляду на наведені обставини просить рішення Калуського міськрайонного суду від 12.11.2019 року скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.

Представник Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області проти задоволення апеляційної скарги не заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, представників позивача та Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 25.03.1993 року «Про дозвіл на будівництво та перебудову житлових будинків, будівництво господарських приміщень, закріплення земельних ділянок у зв`язку з даруванням незакінченого житлового будинку та дозвіл громаді с. Підмихайля будівництва дзвіниці» виділено громадянам, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , земельні ділянки площею 0,15 га. Дозволено вищеназваним громадянам будівництво житлових будинків та господарських приміщень на відведеній земельній ділянці. Попереджено вищеназваних громадян, що до одержання будівельного паспорта в районній архітектурі та реєстрації його виконкомом сільської Ради народних депутатів розпочинати будь-які роботи забороняється. Зобов`язано вищеназваних громадян розпочати будівництво житлового будинку і господарських приміщень в 1993 році і закінчити протягом п`яти років, після чого пред`явити будинок комісії сільської Ради і районної архітектури в експлуатацію. Місце розташування вказаних земельних ділянок та суміжні користувачі в даному рішенні не зазначені (т. 1, а.с. 79-80).

З наявної в матеріалах справи копії рішення Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 08.04.1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських споруд гр. ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 вбачається, що ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 0,15 га на АДРЕСА_3 . нововиділеній, сусід ОСОБА_4 Дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 ново виділеній площею 0,15 га за рахунок вільного присадибного фонду. Попереджено ОСОБА_3 , що до одержання будівельного паспорта в районній архітектурі та реєстрації його у виконкомі сільської Ради народних депутатів розпочинати будь-які роботи забороняється. Зобов`язано ОСОБА_3 розпочати будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень в 1998 році і закінчити протягом п`яти років, після чого пред`явити будинок і господарські споруди комісії сільської Ради і районної архітектури до здачі в експлуатацію (т. 1, а.с. 4).

Рішенням Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 20.10.1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарський споруд ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 на новому масиві» виділено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,15 га на АДРЕСА_4 нововиділеній. Дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд ОСОБА_1 по АДРЕСА_4 ново виділеній площею 0,15 га за рахунок вільного присадибного фонду. Попереджено ОСОБА_1 , що до одержання будівельного паспорта в районній архітектурі та реєстрації його у виконкомі сільської Ради народних депутатів розпочинати будь-які роботи забороняється. Зобов`язано ОСОБА_1 розпочати будівництво індивідуального житлового будинку та господарських приміщень в 1995 році і закінчити протягом п`яти років, після чого пред`явити будинок і господарські споруди комісії сільської Ради і районної архітектури до здачі в експлуатацію (т. 1, а.с. 81, 241).

Одночасно на місцевості було виготовлено ситуаційну схему розташування наданих громадянам земельних ділянок для будівництва, відповідно до якої земельна ділянка ОСОБА_1 межує із земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 82).

Згідно наявної в матеріалах справи копії Будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику ОСОБА_1 жит. с. Бережниця в с. Бережниця ур. «Буковина», зареєстрованого під №185 1995 року, 20.05.1995 року представником районного архітектора Смирновою О.М. на підставі ухвали сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів від 20.05.1994 року і у відповідності з проектом забудови земельної ділянки встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної ОСОБА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд площею 0,15 га в с. Бережниця, яка межує із ділянкою ОСОБА_9 , про що складено відповідний Акт виносу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель та Схему виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель. Межі земельної ділянки і розбивка будівель закріплені на місцевості знаками і передані під охорону забудівнику (т. 1, а.с. 84-87, 195-199).

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 29.07.2016 року №238 «Про вилучення земельних ділянок гр. ОСОБА_3 .» у ОСОБА_3 вилучено земельну ділянку № НОМЕР_1 орієнтовною площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що межує з ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 21).

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 29.07.2016 року №239 «Про виділення земельних ділянок гр. ОСОБА_10 .» виділено із земель запасу сільської ради ОСОБА_10 земельну ділянку № НОМЕР_1 орієнтовною площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що межує з ОСОБА_4 , в с. Бережниця (т. 1, а.с. 22).

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 29.07.2016 року №240 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_10 » надано дозвіл ОСОБА_10 на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,17 га, що межує з ОСОБА_4 , та знаходиться в с. Бережниця (т. 1, а.с. 23).

Згідно архівного витягу з протоколу 1 сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів 2 демократичного скликання від 11 серпня 1994 року №11-33/695 від 30.11.2016 року було виділено ОСОБА_1 земельну ділянку в кількості 0,15 га (т. 1, а.с. 88-89).

Згідно відповіді начальника архівного відділу Калуської районної державної адміністрації від 26.01.2017 року №11-33/26 у документах Підмихайлівської сільської ради за 1994 рік рішення сесії «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд с. Бережниця ОСОБА_3 » немає (т. 1, а.с. 93).

Відповідно до пояснюючої записки секретаря Підмихайлівської сільської ради І-ІІІ демократичного скликання Олевич Г.М. від 05.09.2018 року рішення Підмихайлівської сільської ради від 08.04.1994 року підписане нею (т. 1, а.с. 98).

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21.04.2017 року №499 «Про скасування рішення № 238 VII сесії Підмихайлівської сільської ради VII демократичного скликання гр. ОСОБА_3 .» скасовано рішення №238 «Про вилучення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 » (т. 1, а.с. 31).

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21.04.2017 року №497 скасовано рішення №240 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_10 » (т. 1, а.с. 32).

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21.04.2017 року №498 скасовано рішення №239 «Про виділення земельної ділянки гр. ОСОБА_10 » (т. 1, а.с. 33).

Вищевказані рішення приймались органом місцевого самоврядування за заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спір виник щодо земельної ділянки, яка належить до земель громадської та житлової забудови, площею 0,15 га, розташована в с. Бережниця Калуського району, та яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що питання про надання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) неодноразово розглядалась Підмихайлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області.

Згідно копії Протоколу пленарного засідання ХХІІІ сесії Підмихайлівської сільської ради від 23.02.2018 року рішень за заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прийнято не було (а.с. 8, 27-29).

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27.04.2018 року №769 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 » надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,15 га, що знаходиться в урочищі «Буковина» в с. Бережниця (т. 1, а.с. 12-15).

Водночас, рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27.04.2018 року №770 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 .» відмовлено ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,15 га, що знаходиться в урочищі «Буковина» в с. Бережниця (т. 1, а.с. 16-17).

Рішенням Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21.06.2018 року №826 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 .» затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га, що знаходиться в урочищі «Буковина» в с. Бережниця (т. 1, а.с. 38).

На підставі цього рішення за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :02:001:0015, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №137659726 від 13.09.2018 року (т. 1, а.с. 67), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №131864234 від 24.07.2018 року (т. 1, а.с. 200).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 08.04.1994 року про виділення ОСОБА_3 спірної земельної ділянки не оскаржувалось та не скасовувалось, позивачем було пред`явлено суду його оригінал, а факт відсутності в архіві протоколу сесії сільської ради щодо його прийняття і самого рішення, пояснення секретаря сільської ради про те, що таке рішення підписано нею, не дає підстав вважати, що таке рішення радою не приймалося. Натомість рішення Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 20.10.1994 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 суд вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки фотокопія цього рішення належним чином не завірена та є нечитабельною, а представниками відповідачів не надано ні оригіналу, ні архівної копії даного рішення. Крім того, із копії Будівельного паспорту ОСОБА_1 , який місить Акт виносу в натуру земельної ділянки і розробки будівель від 20.05.1995 року, вбачається, що даний акт складений на підставі ухвали сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів від 20.10.1995 року, протокол якої у документах Підмихайлівської сільської ради за 1995 рік відсутній, а сам акт не підписаний представником виконкому. Зазначає, що позивач у 1995 році дозволила ОСОБА_11 користуватися спірною земельною ділянкою, однак про здійснення її забудови не йшлося. Таким чином оспорювані рішення Підмихайлівської сільської ради про надання дозволу на виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 та про відмову у наданні такого дозволу ОСОБА_3 є незаконними і їх слід визнати недійсними.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статей 6, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на момент прийняття рішень про виділення спірної земельної ділянки) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у сільських населених пунктах у розмірі не більше 0,25 га.

Законом України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 1 січня 2002 року.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 12 ЗК України 2001 року до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 Розділу X. «Перехідні положення» ЗК України рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки (ч. 7 Розділу X. «Перехідні положення» ЗК України).

Підстави припинення права власності та права користування земельною ділянкою визначені ст.ст. 140, 141 ЗК України.

Згідно ст. 25, ч. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією та законами України до їх відання; рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради.

Частиною ч. 9 ст. 59 цього ж Закону передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, а п. 15 ч. 1 ст. 26 Закону зазначено, що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

У рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі №1-9/2009 про скасування актів органів місцевого самоврядування наголошено на тому, що системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території.

В обґрунтування поданої позовної заяви позивач посилалась на те, що спірна земельна ділянка була виділена їй рішенням Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 08.04.1994 року, яке не оскаржувалось та не скасовувалось, є чинним на даний час.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в суді апеляційної інстанції, земельна ділянка площею 0,15 га в с. Бережниця Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_3 на праві власності не належить, жодних дій для реалізації свого права на користування та володіння даною земельною ділянкою позивач не вчиняла, земельний податок не сплачувала.

В ухвалі Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 25.03.1993 року, якою виділено громадянам, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , земельні ділянки площею 0,15 га, місце розташування вказаних земельних ділянок та суміжні користувачі не зазначені, що не дає підстави позивачу стверджувати про виділення їй саме спірної земельної ділянки (т. 1, а.с. 79-80).

Крім того, згідно даного рішення будівництво житлових будинків та господарських приміщень на відведеній земельній ділянці слід було розпочати в 1993 році одержання будівельного паспорта в районній архітектурі та реєстрації його виконкомом сільської Ради народних депутатів і закінчити протягом п`яти років, після чого пред`явити будинок комісії сільської Ради і районної архітектури в експлуатацію, чого позивачем зроблено не було.

Відповідно до відповіді начальника архівного відділу Калуської районної державної адміністрації від 26.01.2017 року №11-33/26 у документах Підмихайлівської сільської ради за 1994 рік рішення сесії «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд с. Бережниця ОСОБА_3 » немає (т. 1, а.с. 93).

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_6 від 17.12.2019 року, останній стверджує, що перебуваючи на посаді голови сільської ради села Підмихайля протягом 1994 року не підписував жодного із рішень Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області про виділення земельної ділянки по АДРЕСА_5 та надання дозволу гр. ОСОБА_3 на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд на вищевказаній земельній ділянці. Питання про виділення земельної ділянки по АДРЕСА_5 та надання дозволу на такій земельній ділянці ОСОБА_3 на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд сесією Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів ХХІ скликання від 08.04.1994 року не розглядалось та рішення не приймалось, як це зазначене в рішенні сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 08.04.1994 року «Про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд гр. ОСОБА_3 » (т. 1, а.с. 250).

Відповідно до пояснюючої записки секретаря Підмихайлівської сільської ради І-ІІІ демократичного скликання Олевич Г.М. від 05.09.2018 року рішення Підмихайлівської сільської ради від 08.04.1994 року підписане нею (т. 1, а.с. 98).

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку реалізував своє право отримання у власність спірної земельної ділянки.

Що стосується посилань позивача та суду першої інстанції на те, що рішення Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області від 20.10.1994 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 не є належним доказом, оскільки представниками відповідачів не було надано його оригіналу чи архівної копії, то слід зазначити, що в матеріалах справи (т. 1, а.с. 241) міститься копія даного рішення, засвідчена належним чином печаткою Відділу містобудування та архітектури Калуської районної державної адміністрації та підписом уповноваженої особи.

Також ОСОБА_1 12.05.1995 року було здійснено відповідну оплату за будівельний паспорт та за план (т. 1, а.с. 242-243) і одержано в районній архітектурі Будівельний паспорт на дану земельну ділянку, який місить Акт виносу в натуру земельної ділянки і розробки будівель від 20.05.1995 року (т. 1, а.с. 244-249).

Твердження позивача про те, що даний Акт складений на підставі неіснуючої ухвали сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів від 20.10.1995 року, не заслуговують на увагу, оскільки на другій сторінці вказаного Будівельного паспорту вірно зазначено «затверджено ухвалою сесії Підмихайлівської сільської Ради народних депутатів від 20.10.1994 року», а відповідно до відповіді провідного спеціаліста Відділу містобудування та архітектури Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №01 від 26.01.2020 року, наданої на адвокатський запит, у відомості в Акті виносу в натуру земельної ділянки і розробки будівель, що знаходиться у Будівельному паспорті №185/95 на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику ОСОБА_1 в с. Бережниця, що межує з ділянкою гр. Псюк, допущено описку в рішенні Підмихайлівської сільської ради. Згідно архівного рішення Відділу містобудування та архітектури Калуської РДА оригінал рішення про винос в натуру вищезазначеного домогосподарства від 20.10.1994 року.

Наведене спростовує також твердження позивача та місцевого суду про те, що даний будівельний паспорт викликає сумніви у його законності.

Як вбачається з копій Будівельних паспортів на забудову земельної ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за 1994-1995 роки, їхні земельні ділянки межують із земельною ділянкою ОСОБА_1 , відповідно, з лівої та з правої сторони (т. 1, а.с. 188-194).

Наведене дані особи підтвердили також в судовому засіданні суду першої інстанції під час допиту їх як свідків по справі. Крім того ОСОБА_4 зазначила, що відповідач ОСОБА_1 тривалий час користується спірною земельною ділянкою.

Також згідно копії внесеного до Державного земельного кадастру Кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_1 , суміжними землевласниками (землекористувачами) зазначені ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 201).

Таким чином матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що оспорювані рішення Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 27.04.2018 року №769, від 27.04.2018 року №770 та від 21.06.2018 року №826 прийняті без достатніх правових підстав, з порушенням норм чинного законодавства і їх слід визнати недійсними.

Наведеного суд першої інстанції не врахував, а тому рішення Калуського міськрайонного суду від 12 листопада 2019 року не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо зазначеного в апеляційній скарзі твердження про можливий розгляд даної справи за правилами адміністративного судочинства, то слід вказати, що відповідно до правового висновку, зробленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 року по справі №526/138/17 (провадження №14-484цс19) критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з цим приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання недійсними рішень сільської ради, якими відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а їй відмовлено у наданні такого дозволу.

За позицією позивача оскаржуваними рішеннями порушені її майнові права на вказану земельну ділянку. Тобто позивач фактично оскаржує право власності відповідача ОСОБА_1 на земельну ділянку, передану йому на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави суду вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується захисту її приватних інтересів, а тому правовідносини у цій справі мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 3171 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 12 листопада 2019 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( жительки АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 3171 (три тисячі сто сімдесят одну) грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2020 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук